Mimořádné autonomní obchodní preference pro Pákistán (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je zpráva pana Vitala Moreiry, jménem Výboru pro mezinárodní obchod, o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o zavedení mimořádných autonomních obchodních preferencí pro Pákistán - C7-0322/2010 -.
Vital Moreira
Paní předsedající, já jsem tuto zprávu ve skutečnosti nenapsal. Zpravodajem jsem se stal nečekaně a na poslední chvíli, neboť původní zpravodaj přestal na této zprávě pracovat. Proto jsem jakožto předseda výboru v souladu s jednacím řádem převzal jeho úkol. Mimoto, že jsem náhodný zpravodaj, jsem také zpravodaj poněkud zdrženlivý, protože jsem popravdě řečeno pro tuto zprávu nehlasoval a k jejímu obsahu mám vážné výhrady. Vzhledem k okolnostem je však na mně, abych se odvážně zhostil povinností, které my byly svěřeny.
Jak víme, tato zpráva o mimořádných obchodních preferencích udělených Pákistánu vznikla na základě rozhodnutí Evropské rady, která pověřila Komisi, aby předložila návrh Parlamentu a Radě. Jelikož se jedná o mimořádné preference, které se neslučují s pravidlem Světové obchodní organizace (WTO) zakazujícím pozitivní či negativní diskriminaci, je nezbytné získat od WTO výjimku předtím, než tyto obchodní preference udělíme. Navzdory všemu Komise předložila Parlamentu návrh a Výbor pro mezinárodní obchod, jemuž předsedám, se rozhodl zahájit rozpravu a hlasovat o této zprávě, pro kterou jsem shodou okolností zpravodajem. Sněmovně proto nyní předkládáme výsledek tohoto hlasování.
Paní předsedající, dámy a pánové, tato otázka v parlamentním Výboru pro mezinárodní obchod vyvolala spory, které se týkaly toho, zda bychom měli obchodní preference využívat jako prostředek pomoci při mimořádných událostech pro určité země, pokud jde o trvání a prodloužení oněch obchodních preferencí a konečně také toho, jaké podmínky by měly být uloženy příjemci, v tomto případě Pákistánu.
Přestože většina členů výboru hlasovala pro návrh Komise udělit Pákistánu tyto mimořádné preference, Výbor pro mezinárodní obchod rovněž schválil několik pozměňovacích návrhů, jejichž cílem je omezení dopadu těchto obchodních výhod poskytnutých Pákistánu; mimo jiné přijal ochrannou doložku pro případ, že by se v důsledku snížení či odstranění obchodních cel dovoz z Pákistánu příliš zvýšil. Další pozměňovací návrhy se týkají například požadavků, aby Pákistán nevytvářel ani nerušil omezení, která má pro vývoz komodit.
Na závěr je důležité vzít v potaz, že naše úsilí by se mohlo ukázat jako naprosto zbytečné, pokud od Světové obchodní organizace nedostaneme výjimku, v současné době totiž nevíme, kdy nebo jestli vůbec bude nakonec udělena. Každopádně i kdyby se naše snahy ukázaly jako marné, bude to alespoň vynikající příležitost diskutovat o tom, jak rozumné je využívat mimořádné obchodní výhody jako prostředek nouzové pomoci, nebo, jako je tomu v tomto případě, jako prostředek politického vyrovnání pro danou zemi, a o tom, jaké má takové využití meze.
Hrozí nám proto, že vytvoříme nebezpečný precedent nebo ještě hůře, že politicky zneužijeme obchodní preference, jež by se patrně měly řídit kritérii, která jsou více objektivní a méně nahodilá či závislá na souvislostech, než je tomu v tomto případě.
Neelie Kroes
místopředsedkyně Komise. - Paní předsedající, dnes projednáváme legislativní návrh mimořádných autonomních obchodních preferencí pro Pákistán. Tento návrh byl Komisí předložen na výslovnou žádost Evropské rady bezprostředně po povodních, které postihly Pákistán v létě loňského roku a této zemi i jejímu obyvatelstvu způsobily rozsáhlé škody.
Chtěla bych poděkovat zpravodajovi a Výboru pro mezinárodní obchod za jejich tvrdou práci i za jejich podporu tomuto návrhu. Cílem návrhu Komise je jednostranné a dočasné pozastavení dovozních cel u 75 druhů zboží vyvážených z Pákistánu. Tyto obchodní preference by liberalizovaly přibližně čtvrtinu pákistánského dovozu do EU a byly by poskytovány po dobu dvou let s možností jejich prodloužení o další rok.
Evropská unie si uvědomuje, že takové obchodní ústupky, zvláště v citlivých odvětvích jako je textilní výroba, by mohly mít dopad na průmysl EU, a proto jsme zajistili, aby byla zachována rovnováha mezi potřebami Pákistánu a zájmy naše průmyslu i ostatních dodavatelských zemí.
Počet vybraných výrobků je omezený. U značně citlivého zboží jsme stanovili strop u liberalizace, která bude navíc trvat jen omezenou dobu. Mezitím jsme také požádali Světovou obchodní organizaci (WTO), aby nám udělila výjimku z platných pravidel WTO, jež by nám umožnila navrhovaná opatření uskutečnit. Jak víte, dosud o této otázce jednáme s ostatními členy WTO a doufáme, že brzy dospějeme k řešení.
Obrazy lidí, kteří ztratili své živobytí, si už možná každý nevybaví, neměli bychom však zapomínat na nesmírné náklady způsobené těmito zničujícími povodněmi, pokud jde o humanitární potřeby i hospodářské škody. Tato obchodní opatření nejsou ojedinělá, nýbrž představují završení významné humanitární a rozvojové pomoci dosahující výše 480 milionů EUR, kterou EU Pákistánu poskytla. Pro podporu hospodářského oživení pákistánského hospodářství jsou přesto nezbytná ambiciózní obchodní opatření, jež by měla být součástí naší střednědobé reakce na tyto nevídané přírodní katastrofy. Doufám proto, že Parlament tento návrh podpoří.
Dovolte mi nyní, abych přešla k některým pozměňovacím návrhům, které byly navrženy. Všemi se podrobně zabývat nebudu, ale dovolte mi poukázat na nejdůležitější z nich. Vím o požadavcích, aby bylo udělení autonomních obchodních preferencí podmíněno tím, že bude Pákistán respektovat určité základní zásady. Rozumím obavám, které v této souvislosti patrně panují, dobře přece víte, že otázky lidských práv tvoří nedílnou součást našich dlouhodobých vztahů s Pákistánem. Vzhledem k dočasnému charakteru této výjimky reagující na mimořádnou situaci se však Komise domnívá, že by tyto podmínky nebyly vhodné.
Náš dialog o lidských právech, který probíhá v rámci naší dohody o partnerství a spolupráci s Pákistánem, je vhodným fórem pro řešení takových otázek s Pákistánem a pro dosažení udržitelných řešení. Pokud jde o ustanovení, jež by Pákistánu zakazovala zachovávat, zavádět či zvyšovat cla nebo poplatky s rovnocenným účinkem nebo jakékoli jiné omezení vývozu či dovozu určitých výrobků, domnívám se, že by takové podmínky vážně narušily udělení preferencí a odporovaly by duchu, charakteru i záměru našeho nařízení. Mimoto nemůžeme Pákistánu prostřednictvím tohoto nařízení zakázat, aby prováděl opatření, která jsou v souladu s jeho mezinárodními závazky.
Na druhé straně bychom mohli souhlasit se zavedením mechanismu, který umožňuje zavést limity bezcelního dovozu u pákistánských celních kvót v případě, že objem dovozu liberalizovaných výrobků stoupne nad určitou úroveň. Souhlasím také s tím, že preference by měly být zrušeny u jakéhokoli výrobku, jehož dovoz způsobuje nebo by mohl způsobit vážné problémy unijnímu výrobci obdobných či přímo konkurenčních výrobků, pokud to zjistí šetření prováděné Komisí. Mohli bychom souhlasit i s mechanismy pro ustavení celních kontrol pro dovážené zboží zahrnuté v nařízení, spojeném s podáváním čtvrtletních zpráv. Mechanismus předběžných kontrol by však znamenal přílišnou zátěž, pokud jde o licenční požadavky správních orgánů.
Jsem si konečně vědoma i požadavků na zkrácení trvání obchodních preferencí na jeden rok od data, kdy výjimka WTO vstoupí v platnost. Domnívám se, že by to bylo značně problematické.
Komise zpočátku navrhovala uplatnění mimořádných opatření po dobu tří let. Ve svém kompromisním návrhu, z něhož vycházela žádost o udělení výjimky od WTO, Rada zkrátila trvání na dva roky, s možností jeho prodloužení ještě o jeden rok. Další zkrácení pouze na jeden rok by však narušilo výhody autonomních obchodních preferencí, které by tak ztratily význam.
Dovolte mi také zdůraznit, že základem kompromisu dojednaného v Radě dne 10. listopadu bylo uplatnit na sedm textilních a oděvních výrobků celní kvóty spíše než jejich úplná liberalizace. Tento kompromis se stal základem následné žádosti o výjimku od WTO. Pozměňovací návrhy Evropského parlamentu to však nezohledňují. V důsledku konzultací se členy WTO bude navíc nutné uplatnit celní kvóty ještě na několik dalších výrobků.
Pokud by byla výjimka udělena, představovala by maximum preferencí, které by EU mohla za daných podmínek Pákistánu udělit, a proto bude nařízení muset vycházet z obsahu výjimky od WTO, jakmile bude ve WTO dojednána. Dovolte mi také, abych vás ujistila, že Komise provede každoroční hodnocení dopadů autonomních obchodních preferencí udělených Pákistánu a předloží je Parlamentu a Radě, což je další důvod, proč nezkracovat dobu platnosti tohoto nástroje.
Děkuji Evropskému parlamentu za jeho spolupráci na této citlivé otázce. Komise je připravena s Parlamentem úzce spolupracovat, aby zajistila schválení tohoto návrhu a ukázala odhodlání EU chovat se odpovědně vůči zemím v nouzi.
Cristian Dan Preda
Pane předsedající, domnívám se, že je vhodný čas, abychom diskutovali o této zprávě od pana Moreiry. Proč? Protože nyní čekáme na rozhodnutí o výjimce, kterou Evropská unie od Světové obchodní organizace požaduje a jež se týká tématu, které právě projednáváme.
Dle mého osobního názoru je pro nás v této souvislosti důležité, abychom vyslali jasný signál ostatním obchodním partnerům Evropské unie. Unie musí být nadále odhodlána dodávat nouzovou humanitární pomoc, kterou Pákistánu štědře poskytla během počáteční fáze prostřednictvím obchodních opatření, jejichž cílem je zajistit udržitelné oživení pákistánského hospodářství. Diplomatická jednání se Světovou obchodní organizací nepochybně vyžadují čas, neboť je nutné vzít v úvahu obavy obchodních partnerů Unie. Výsledek těchto jednání je v současné době nejistý. Jak nám však připomínají nedávné události, je zjevné, že potřebujeme stabilní a prosperující Pákistán, který neskončí na šikmé ploše vedoucí k extremismu a bude naším partnerem v boji proti terorismu.
Jakožto zpravodaj pro stanovisko Výboru pro zahraniční věci bych rád svým kolegům ve Výboru pro mezinárodní obchod poděkoval za to, že přijali hlavní body, které jsme ve svém stanovisku uvedli. Chtěl bych zde poukázat na dva z těchto bodů. První bod, který je pro Výbor pro zahraniční věci patrně nejdůležitější a o němž se zmínila i paní komisařka, je požadavek neoddělovat požadavky týkající se lidských práv, včetně respektování základních zásad práva na práci, od udělování obchodních preferencí. Domnívám se, že se naše názory se v tomto bodě rozcházejí. Vzhledem k tomu, že lidská práva tvoří klíčový aspekt závazné dohody mezi EU a Pákistánem, musí být navrhované autonomní obchodní preference podmíněny dodržováním lidských práv v této zemi. Komise na druhé straně dosud neprovedla předběžné úplné hodnocení dopadů navrhovaných opatření. Domnívám se, že by to bývalo mělo významný dopad, především na obyvatele Pákistánu a na rozpočtové zdroje této země.
Daniel Caspary
Pane předsedající, dámy a pánové, téměř devět měsíců po katastrofálních povodních je situace v Pákistánu stále špatná a pákistánské obyvatelstvo potřebuje naši pomoc. Proto bylo správné a vhodné, že Evropská unie jednala a velmi rychle připravila balíček pomoci ve výši několika milionů eur a je důležité, aby se tato pomoc skutečně dostala k místním obyvatelům.
Od samého počátku jsem nebyl nijak nadšen z návrhu Komise, jednající pod tlakem Rady, využít všemožné nástroje zahraničního obchodu k poskytnutí krátkodobé pomoci Pákistánu. Několikrát jsem toto téma nadnesl ve výboru a požadoval zejména, aby se osoba odpovědná za zahraniční politiku v Evropské unii, tedy naše vysoká představitelka, také dostavila do výboru či do Parlamentu, aby nám vysvětlila, proč by to měl hradit zahraniční obchod, podrobně nám představila celkovou strategii Evropské komise, zasadila ji do kontextu a tak nás případně přesvědčila, že skutečně má smysl - jak jsem již jednou řekl - umožnit, aby zahraniční obchod v tomto případě financoval krátkodobý příspěvek.
Jsem velice vděčný za to, že se panu Davidovi a ostatním podařilo sestavit balíček, který získal podporu převážné většiny členů výboru. V této souvislosti bych chtěl především zdůraznit časové omezení, které bychom uvítali. To je jediné řešení, které nám umožňuje zabránit nesprávnému využívání finančních prostředků.
Jaká situace však nyní panuje v Pákistánu? Přestože již Bin Ládin nepředstavuje hrozbu, stále přetrvává otázka, do jaké míry si byli představitelé pákistánské vlády vědomi toho, kdo se v jejich zemi skrýval. Mnoha kolegům poslancům, včetně několika členů mé skupiny, se to nelíbí. Mimoto stále ještě nevíme, jak budou jednat ostatní země ve WTO a jestli nakonec vysloví svůj souhlas. Bylo by tedy dobré, abychom při zítřejším hlasování o pozměňovacích návrzích nepřistoupili k závěrečnému hlasování, nýbrž abychom tuto záležitost raději předali zpět výboru. Tak budeme moci zjistit, jak dopadnou jednání v rámci WTO a jestli má vůbec smysl, abychom s tímto balíčkem nakonec vyjádřili svůj souhlas.
Gianluca Susta
Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, skutečně nechápeme, proč většina členů Výboru pro mezinárodní obchod tak usilovně chtěla, aby byla tato věc předložena k rozpravě, když nyní žádá, aby byla předána zpět výboru, což odmítáme. Obě tato rozhodnutí jsou špatná, mimo jiné kvůli nedostatku času se však hodlám zaměřit pouze na otázku hodnot. Nejprve však vyslovuji svou plnou podporu tomu, co ve svém projevu řekl pan Moreira.
V tomto složitém světě, v němž neustále dochází k přírodním katastrofám i katastrofám způsobených člověkem, bychom vytvořili nebezpečný precedent, kdybychom každou humanitární krizi využili k revizi obchodní politiky. Ocitli bychom se na šikmé ploše, což by mohlo způsobit vážnou nerovnováhu a tím i nespravedlivé zacházení s nejchudšími zeměmi. Jedině díky vyváženým, stálým a objektivním pravidlům se mohou tyto země těšit z přínosů obchodní politiky, která však nesmí nahradit rozvojovou spolupráci.
Víme, že žádná pomoc určená pro Pákistán nejspíš nebude použita tak, aby pomohla lidem, které téměř před rokem postihly povodně. Stejně tak jistě víme, že to bude hlavně, i když ne výhradně, evropské textilní odvětví, které za tuto humanitární pomoc zaplatí. Toto nespravedlivé porušení pravidel obchodní politiky nemůžeme akceptovat, jelikož si uvědomujeme, že je třeba v našich diskuzích uvážit také jiné faktory.
Všichni víme, že vedle projevu solidarity s obyvatelstvem Pákistánu postiženým povodněmi, spočívá další podstatný důvod pro poskytnutí pomoci v rozhodnutí podpořit protiteroristické snahy Pákistánu. Šedá zóna, která byla v posledních dnech odhalena mezi pákistánskými orgány a Al-kajdou, i samotná záležitost s Bin Ládinem ukazují, jak nespolehlivá tato země je. Domnívám se, že na to musíme zaměřit svou pozornost, stejně jako se musíme zaměřit na hlavní otázky lidských práv, které nedávno vyvstaly.
Niccolò Rinaldi
Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, není správné, že v květnu 2011 vedeme rozpravu o přírodní katastrofě, která se odehrála v létě roku 2010, připravila o domov 12 milionů lidí a zničila 20 % dané země.
Nepodporuji socialistické stanovisko, které právě vyjádřil pan Susta. Také kvůli tomuto otálení si stále lámeme hlavu s tím, jaké nástroje můžeme přijmout, abychom Pákistánu účinně pomohli. Vedle naší frustrace z toho, že jsme toho dosud nedocílili, si také uvědomujeme, že potřebujeme takový přístup k obchodní politice, který bude vyspělejší jak v politickém, tak v humanitárním smyslu: obchodní politika se musí stát jedním z nástrojů pomoci obyvatelstvu v nouzi.
Uznávám, že Komise jednala rychle a efektivně, když navrhla balíček opatření, která pochopitelně musela být projednána a vyvážena, aby nepoškozovala evropská odvětví, která jsou již zkoušená krizí. Díky práci odvedené Výborem pro mezinárodní obchod, jež zahrnuje i některé pozměňovací návrhy, z nichž skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu podporuje pozměňovací návrh 37, mohou také podniky požádat o uplatnění ochranné doložky. Zdá se však, že Pákistán zažívá zlé časy a že příliš mnoho lidí není schopno dostát svým závazkům.
Žádáme Indii, aby změnila svůj přístup a zmírnila svůj odmítavý postoj v rámci Světové obchodní organizace (WTO) jakožto konkrétní projev dobrých sousedských vztahů. Vztahy mezi těmito dvěma zeměmi jsou skutečně složité, a to také kvůli teroristickému útoku v Bombaji a nedostatečné spolupráci Pákistánu při identifikaci a dopadení pachatelů tohoto útoku. Přesto by tato záležitost mohla prolomit špatné návyky v špatném vztahu mezi sousedy.
Také od pákistánských orgánů něco požadujeme, konkrétně aby ve svých vztazích s Indií více přistupovali z bilaterálního hlediska. Bilaterální setkání sice nedávno proběhla, téměř k ničemu však nevedla, patrně kvůli hrdosti ze strany Pákistánců. Je zjevné, že kriketová diplomacie, na kterou kladli důraz členové pákistánského parlamentu, s nimiž jsme se před dvěma týdny setkali, ke hmatatelným výsledkům dosud nevedla.
Konečně je to především WTO, kterou žádáme, jak jsme to učinili již v Ženevě během nedávného meziparlamentního shromáždění, aby urychleně přijala mechanismy, které umožní, aby pravidla mezinárodního obchodu rychle a flexibilně reagovala na mimořádné události v zemích postižených nepředvídatelnými katastrofami. Tato aféra se snížením cel možná ničeho nedosáhne, nebo může naopak zahájit novou éru v obchodních vztazích.
Sajjad Karim
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, toto byla nejhorší přírodní katastrofa, která kdy Pákistán postihla. Jsem hrdý, že mohu prohlásit, že jsme na ni reagovali rychle. Paní komisařka Georgievová byla přímo na místě katastrofy a při setkání s premiérem Syedem Yousafem Razou Gillanim jsem měl jsem možnost s ním jednat o odpovědi EU.
Jedno bylo naprosto jasné. Bylo třeba uvažovat nekonvenčně. Potřebovali jsme přijít s novým řešením, jak poskytnout pomoc. Odpovědí nebyla jen pomoc, ale hlavně obchod jakožto krátkodobé podpůrné opatření.
Jsem potěšen tím, že výbor po dlouhém rozvažování zprávu schválil a od svých kolegů z výboru vím, kolik to dalo práce přijít s něčím přijatelným. Obávám se však, že některé pozměňovací návrhy, o kterých se již Komise zmínila, se neslučují s našimi původními záměry ani s původním způsobem, kterým jsme reagovali.
Na úrovni WTO jsme zaznamenali výhrady k našemu unijnímu návrhu. Na jedné straně Indie prohlašuje, že by neměl být součástí Dohody o volném obchodu (FTA) mezi EU a Indií. S tím souhlasím. Spojovat bychom to neměli. To je správný přístup. Na druhé straně však od Pákistánu požaduje uvolnění obchodu. Ve svém přístupu si tedy protiřečí. Žádám tedy, aby svůj postoj znovu zvážila.
Domnívám se, že by tato sněmovna měla potvrdit postoj Komise. Máme přece záruku v podobě každoročního hodnocení dopadů.
Slyším, co mí kolegové říkají o svých obavách ohledně bezpečnosti. Stojím tu však jako někdo, kdo sotva přežil útoky v Bombaji, a těmto kolegům vzkazuji: teď není čas na to, abyste se k Pákistánu obraceli zády. V sázce je věrohodnost EU. Poskytněte proto návrhu Komise svou podporu.
Keith Taylor
jménem skupiny Verts/ALE. - Pane předsedající, stejně jako mnozí další v této sněmovně i já sdílím obavy o obyvatele Pákistánu postiženými strašnými povodněmi a soucítím s nimi. Cítil jsem to tak v době katastrofy a pociťuji to i nyní. Když se však dívám, jak chybí politická vůle, jak do toho vstupují zájmy různých korporací a jak WTO prokrastinuje, pak před námi vidím jen doporučení, která oslabují původní návrhy předložené Komisí na poslední chvíli.
Krátké časové rozmezí pro uvolnění obchodních preferencí, jež bylo zkráceno ze tří let na jeden rok, již bylo zmíněno: Pákistán po tuto dobu nesmí zachovávat nebo zvyšovat cla či poplatky. Navíc padají návrhy požadující nejen výroční zprávu o jednoletém programu, ale také čtvrtletní zprávy o uplatňování a provádění příslušných opatření. To vytvoří rozsáhlou byrokracii, která navíc potrvá pouze jeden rok.
Mám proto značné pochopení pro pozměňovací návrh 43, tedy poslat tento návrh zpět do výboru, abychom mohli přijít s něčím, co skutečně zajistí pomoc, kterou chceme Pákistánu poskytnout. Konečně se domnívám, že tento případ skutečně ukazuje na naléhavou potřebu zabývat se fungováním WTO a proměnit ji v opravdu demokratickou instituci, jejíž postupy budou transparentní a jejíž členové budou zodpovědní.
Helmut Scholz
Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, je to už téměř rok, co obyvatele Pákistánu postihly zničující povodně. S obyvateli této postižené země máme všichni velice blízké vztahy.
Skandální však je, že se jednání v rámci WTO stále protahují vyjednávání, což samo o sobě zjevně svědčí o tom, že využívání této formy podpory obchodu není jakožto opatření mimořádné pomoci vhodné. Má skupina opakovaně Komisi vyzývala k předložení plánu B, abychom obyvatelům Pákistánu pomohli jejich zemi rychle a trvale obnovit. Žádné alternativní řešení však nebylo představeno. Možná, že Komise prostě postrádá nápady nebo není schopna jednat proto, že se cítí být omezena neochotou ze strany Evropské rady, která je jí velmi dobře známa. Jinak by se totiž mohlo zdát, že obtížná jednání ve WTO využívá jako výmluvu pro svou nečinnost.
Věděli jste stejně dobře jako my, že tato jednání budou obtížná, dokonce ještě dříve, než začala a patrně jste to věděli již tehdy, když vás ministři zahraničí z Německa a z ostatních členských států na tuto misi vyslali. Usnadnění obchodu s textilním materiálem, kůžemi a etanolem, které nyní chcete Pákistánu nabídnout, by narušilo status GSP+ (Všeobecný systém preferencí), který získaly země jako Bangladéš a na rozdíl od Pákistánu ho získaly díky schválení významných úmluv OSN a MOP o právech pracovníků a ochraně životního prostředí. Právě tento výhodný status Bangladéši umožňuje dovážet z Pákistánu primární produkty, zpracovat je a poté je vyvážet do Evropy. Nelze se proto divit, že tato země nyní klade odpor.
Upřímně řečeno však nemůžeme očekávat uznání naší snahy pomoci Pákistánu na úkor jedné z nejchudších zemí světa. Pokud to uděláme, tak tím nakonec poškodíme i sebe a učiníme tak v předvečer předložení nového návrhu Komise na revizi našeho systému obchodních preferencí.
Mé řešení tohoto problému je proto následující: zaměřme se na přímou pomoc při rekonstrukci země po povodních a jednejme okamžitě, místo abychom ztráceli čas jednáním v Ženevě. Každý den, kdy neposkytneme pomoc, totiž jako Evropané ztrácíme důvěru především v Pákistánu a za to nakonec zaplatíme vysokou politickou cenu.
Claudio Morganti
Pane předsedající, dámy a pánové, tuto zprávu považuji za zcela nepřijatelnou. Jsem si vědom tragických povodní, které v loňském roce zasáhly Pákistán, a pokládám za správné této zemi pomoci. Pokud vím, tak Evropská unie již uvolnila okolo 500 milionů EUR, což nepovažuji za zanedbatelnou sumu.
Tyto nové koncese jsou absurdní, jelikož se zaměřují na textilní výrobu - tedy odvětví, jež v Pákistánu převládá a které bylo v Evropě zničeno právě v důsledku nekalé konkurence ze strany asijských zemí. Opravdu chceme evropské textilní výrobě zasadit poslední ránu? Liga Severu si to rozhodně nepřeje a nemáme ani v úmyslu to akceptovat.
Otázku, zda tyto výjimky udělit, pokud je Parlament schválí, bude muset následně posoudit Světová obchodní organizace. Zdá se, že některé státy - včetně již zmíněné Indie - jsou ochotny svůj souhlas poskytnout, pochopitelně ne zadarmo, nýbrž výměnou za podobně příznivé podmínky poskytnuté Evropskou unií, která je nakloněna tomu takové žádosti uvítat.
Mám dojem, že se obchodní politika EU řídí tou nejhorší formou sebezničujícího chování, a proto doufám, že bude toto opatření jednoznačně odmítnuto.
Andreas Mölzer
(DE) Pane předsedající, to, co v některých regionech severozápadního Pákistánu dosud nezničila válka a terorismus, bylo v roce 2010 smeteno povodněmi. Vedle závazku v podobě mimořádné pomoci ve výši 415 milionů EUR chce nyní EU zrušit cla u několika výrobků. Pákistán tak již brzy získá dlouho požadovaný status rozvojové země se zvláštními celními preferencemi.
EU by si přesto neměla dělat iluze, že by udělení obchodních preferencí mohlo v Pákistánu, který vlastní jaderné zbraně, zastavit vzestup islámských fundamentalistů a teroristů. Spojeným státům se to nepodařilo, přestože zemi poskytly vojenskou pomoc ve výši několika miliard. Západ tak draze platí za loajalitu malé a stále se zmenšující části politických představitelů Pákistánu.
Likvidace Bin Ládina Spojenými státy rovněž vyvolala řadu složitých otázek. I kdyby Pákistán věděl o místě pobytu vůdce Al-kajdy, na něhož byl vydán mezinárodní zatykač, a byl by tedy nucen jej vydat, nic to nemění na skutečnosti, že toto cílené zabití představovalo porušení suverenity Pákistánu. Západ však nesmí opouštět své vlastní zásady, jako je právní stát. Teroristé, diktátoři a masoví vrazi musí být postaveni před soud a ne být likvidováni cíleným zabíjením.
Paulo Rangel
(PT) Pane předsedající, nejprve bych chtěl poblahopřát především svému kolegovi ze skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů), panu Davidovi, k jeho práci. Dnes ho tu zastupuji, neboť on sám bohužel nemůže být ve sněmovně přítomen. Chci také prohlásit, že jsme pomoc obětem povodní v Pákistánu vždy pokládali za svou etickou a morální povinnost. Z tohoto důvodu jsme jednoznačně podpořili všechna tradiční opatření humanitární pomoci, jež byla učiněna. Skutečně věříme, že musí pokračovat úsilí pomáhající stabilizovat situaci mnoha milionů postižených lidí.
Nemůžeme však akceptovat, že by obchodní politika Evropské unie měla být nyní pokládána za vhodný a náležitý nástroj humanitární pomoci. Pravda je, že to bude mít dva škodlivé důsledky: jeden v rámci Evropské unie, především pro jižní země a pro jejich textilní a oděvní průmysl, který je nyní vážně oslaben v důsledku hospodářské, sociální a finanční krize nevídané od doby, kdy tyto země vstoupily do Unie; a druhý na mezinárodní úrovni, během jednání Světové obchodní organizace (WTO), které by mohlo zásadně narušit otevření Evropské unie jakožto největšího obchodního seskupení na světě případnému vývozu z Pákistánu. Není proto náhoda, že se tato jednání ocitla ve slepé uličce.
V takové situaci je proto zcela přirozené prohlásit, že, vzhledem k osmiměsíčním obtížným jednáním o tomto nařízení, kterých jsme se účastnili a na nichž jsme předkládali nanejvýš konstruktivní návrhy, nyní budeme bohužel moci podpořit jedině pozměňovací návrh, který počítá s koncem tohoto návrhu nařízení v jeho stávající podobě. Musíme to nyní udělat, ne kvůli nedostatku solidarity s Pákistánem, nýbrž proto, že věříme, že by humanitární pomoc měla být poskytována na správném místě a správným způsobem.
Josefa Andrés Barea
(ES) Pane předsedající, paní komisařko, jednání o této zprávě Evropského parlamentu jsou komplikovaná, zvláště proto, že zahrnuje opatření vyžadující souhlas Světové obchodní organizace (WTO), proto se předběžný návrh, který Komise zaslala Parlamentu, liší od toho, který byl poslán do Ženevy.
Domníváme se, že je nezbytné Pákistánu pomoci. Věříme, že ve výjimečných případech mohou být obchodní preference uděleny za předpokladu, že berou v potaz citlivost evropského průmyslu, zvláště pak textilního průmyslu, který v důsledku krize v oblastech, jako je španělský region Valencie, těžce strádá.
Tato zpráva nám nicméně umožnila si ověřit, že opatření, která mohou být učiněna v rámci mezinárodního obchodu, patrně nelze vyřídit tak rychle, jak to tyto události vyžadují, takže bychom se z toho měli v budoucnu poučit.
Ano, pomozme Pákistánu. Ne však prostřednictvím původního návrhu Komise, který nebere v úvahu dopady na evropský průmysl, pokud jde o prováděcí lhůty u citlivých výrobků, a navíc by zpozdil uskutečnění těchto opatření, neboť se liší od textu, který čeká na schválení od WTO: zmeškali bychom konečnou lhůtu.
Pokládáme proto za nepřijatelné se tohoto návrhu držet a domníváme se, že budeme muset hlasovat proti němu.
João Ferreira
(PT) Pane předsedající, paní komisařko, tento návrh nařízení představuje jen další zjevný a politováníhodný projev pokrytectví Komise. Je to projev pokrytectví, spočívající v tom, že jsou v oblasti humanitární pomoci uplatňovány nástroje, které patří výhradně do oblasti dílčích obchodních zájmů, jednoduše řečeno byznysu. Je to projev pokrytectví, který využívá přírodní katastrofu, jež postihla Pákistán, k uskutečnění dlouhodobých plánů hrstky velkých společností ovládaných Evropskou unií.
Dnes slouží jako ospravedlnění humanitární pomoc Pákistánu. Včera to byla podpora v boji proti terorismu. Skutečný záměr je však dnes, stejně jako včera totožný: získat obchodní koncese, z nichž mají prospěch hlavně velcí evropští dovozci. Tak to prostě je, jakkoli chce Výbor pro mezinárodní obchod zmírnit negativní dopady bezzubými ochrannými opatřeními, které v podstatě nic nezmění.
Sama tato zpráva uznává, že tyto obchodní koncese poškodí textilní průmysl Evropské unie i země a regiony, které na něm nejvíce závisí. Jedná se o závažný dopad pro odvětví, které je již značně oslabeno - v důsledku liberalizace světového obchodu - a které je soustředěno v regionech s vysokou mírou nezaměstnanosti, chudoby i marginalizace a s nízkou mírou hospodářské diverzifikace. Ještě závažnější je však tento dopad v případě, kdy se tyto regiony nacházejí v členských státech, které se jako Portugalsko potýkají s nesmírně závažnou hospodářskou a sociální krizí, jež by se mohla zanedlouho ještě zhoršit v důsledku protiprávního zásahu, který připravují Mezinárodní měnový fond (MMF) a Evropská unie.
Pamatuji si, že portugalský parlament jednomyslně přijal usnesení proti těmto obchodním koncesím. Potřebujeme opatření na ochranu evropského textilního průmyslu a s ním spojených pracovních míst. Ničeho takového jsme se však od Komise nedočkali.
Mara Bizzotto
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, nařízení, které dnes pod maskou solidarity projednáváme, je ve skutečnosti jen další zradou, které se Evropa dopouští na svých občanech.
Nemůžeme EU dovolit, aby dál poškozovala vysoce kvalitní odvětví, jakým je textilní průmysl v Itálii a v dalších zemích. Měli bychom je všemi možnými prostředky chránit před nekalou konkurencí ze zemí, jakými jsou Čína, Turecko, Indie, Vietnam a Pákistán, ve kterých jsou pracovníci vykořisťováni za velmi nízké náklady a kde neexistují žádné minimální záruky týkající se dodržování sociálních práv. Mnohé velké evropské společnosti přesunuly svou výrobu právě do těchto zemí, a to na úkor pracovních míst v Evropě.
Navíc naprosto nechápu, proč nebylo možné počkat ani na názor Světové obchodní organizace na toto nařízení. Mezitím Evropa v podstatě ukázala, že udělá všechno možné pro to, aby nyní i v budoucnu poškodila zájmy svých občanů i svých vysoce kvalitních odvětví. Upřímně doufám, že toto nařízení bude při hlasování zamítnuto.
Georgios Papastamkos
(EL) Pane předsedající, také já samozřejmě podporuji, aby Evropská unie poskytovala humanitární pomoc tam, kde je to možné. Rozumím argumentaci Komise, pokud jde o poskytování pomoci ve formě jednostranných obchodních koncesí ve prospěch Pákistánu. Nesouhlasím však s návrhy Komise, které požadují, aby většina zátěže spočívala na dvou průmyslových odvětvích v Unii, a to na textilní výrobě a výrobě bioetanolu.
Chtěl bych zdůraznit, že evropský textilní průmysl byl v posledních letech pod obrovským tlakem v důsledku liberalizace obchodu v rámci Světové obchodní organizace.
Působil jsem čtyři funkční období jako člen parlamentu za region, jehož jedna oblast, jmenovitě Naoussa, má jednu z nejvyšší nezaměstnanosti v celé Evropě právě v důsledku dopadů globalizace na textilní průmysl. V souvislosti s výrobou bioetanol bych chtěl zdůraznit, že EU do tohoto nového průmyslu významným způsobem investovala. Nesmíme přehlížet fakt, že se jedná o dvě průmyslová odvětví, v nichž se zdá být Pákistán zvlášť konkurenceschopný. Zmíněné koncese navíc nezahrnují žádnou podmiňovací doložku, jak by tomu bylo, pokud by byl Pákistánu udělen status GSP+. Závěrem bych rád položil otázku, zda zmíněné koncese skutečně přinesou užitek obyvatelům Pákistánu postiženým povodněmi. Pochybuji o tom. Ve snaze krotit šlechetné záměry předkládám protinávrh, aby byly koncese uděleny u jiných průmyslových výrobků. Proč by to měly být právě textilní výrobky? Obětem povodní v Pákistánu bychom tak zajistili stejně tak velký užitek. V každém případě by trvání a rozsah koncesí měly být omezeny a měla by být stanovena ochranná opatření navrhovaná v pozměňovacích návrzích předložených skupinou Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů).
Bernd Lange
(DE) Pane předsedající, paní komisařko, všichni jsme pevně přesvědčeni, že musíme lidem v Pákistánu pomoci, avšak nástroj, který navrhujete, paní komisařko, je špatný, a to ze tří důvodů.
Za prvé, neexistuje vůbec žádný důkaz, že usnadnění obchodu přinese užitek právě lidem postiženým povodněmi. Naopak víme, že textilní průmysl v Pákistánu se nachází v jiných regionech a v posledních letech dokonce zaznamenal růst. Toto odvětví tedy vůbec není povodněmi zasaženo. Nechápu, jak chceme usnadněním obchodu pomoci lidem postiženým povodněmi.
Za druhé, nemohu pochopit, jak můžeme nyní poskytnout tyto úlevy zemi, která očividně nesplňuje podmínky pro udělení statutu GSP+, pokud jde o sociální standardy a standardy v oblasti životního prostředí, a vyslat tak signál ostatním zemím, které tyto podmínky splňují, jako je Bangladéš, že jejich úsilí není žádoucí a že tento status mohou získat i jiným způsobem.
Můj třetí argument, paní komisařko, zní, že se nejedná o přístup založený na solidaritě, protože tíhu tohoto opatření v Evropě jednostranně nesou pouze některá odvětví a některé země. Pokud skutečně chceme něco udělat, pak bychom to měli učinit v duchu solidarity se zapojením všech zemí a subjektů. A to znamená, že musíme poskytnout pomoc přímo obětem povodní. Takový přístup bychom měli zaujmout.
Paweł Zalewski
(PL) Pane předsedající, všechny oběti této strašlivé katastrofy si zaslouží, abychom jim vyjádřili soucit, a proto je správné, že si Evropská unie pospíšila s poskytnutím humanitární pomoci. Budoucnost Pákistánu představuje klíčovou otázku pro svět i pro Evropu. V souvislosti s bojem proti terorismu se jedná o důležitou zemi, která je zároveň významným zdrojem přistěhovalectví do Evropské unie.
Evropská unie až dosud bohužel neměla žádnou koncepci politiky vůči Pákistánu. Návrh obchodních preferencí EU nemá žádný konkrétní cíl. Komise nebyla schopna odůvodnit provádění tohoto návrhu, což na svém zasedání nedokázal ani Výbor pro mezinárodní obchod. Návrh nepomáhá těm, kdo byli povodněmi postiženi, a nemá ani významnější vliv na rozvoj této země. Evropská unie ve svých vztazích s Pákistánem sleduje dva velmi důležité zájmy: prvním je boj proti terorismu a druhým je hospodářský rozvoj této země, který by měl vycházet z respektování právních principů, jako je tomu v jiných zemích. Místo abychom vytvářeli návrhy, které k ničemu nepovedou, potřebujeme připravit seriózní, komplexní nabídku hospodářské pomoci a spolupráce podmíněného charakteru.
Pokud chce Pákistán posílit svou spolupráci s Evropskou unií, měl by prokázat, že v boji proti terorismu skutečně spolupracuje a že rozvíjí svůj právní řád. Program rozsáhlé pomoci by pak měl smysl - tato pomoc by však měla být rozsáhlá a neměla by se omezovat na jedno či dvě odvětví ekonomiky. Znovu opakuji, že předložený návrh vůbec nic neřeší, a proto se domnívám, že by měl být zamítnut. Vyzývám paní Ashtonovou, aby představila pečlivě promyšlenou koncepci spolupráce s Pákistánem.
David Martin
Pane předsedající, již osm měsíců uplynulo od doby, kdy Rada navrhla rozumný balíček opatření pomoci Pákistánu po zničujících povodních. Lituji toho, že o něm o osm měsíců později ještě stále jednáme místo toho, abychom ho prováděli.
Položme si otázku, proč jsme tento balíček potřebovali. Existuje rozdíl mezi pomocí a tím, co obsahuje tento obchodní balíček. Pomoc je pro Pákistán pochopitelně velmi důležitá, tento obchodní balíček však měl podnítit podnikatele, aby zahájili rekonstrukci továren a opět investovali do textilního průmyslu i dalších odvětví, která byla doslova smetena povodněmi. Není pravda, že povodně neměly žádný dopad na textilní průmysl. Zaplavené oblasti sice nejsou centrem textilního průmyslu v zemi, nacházely se v nich však podpůrná odvětví pro textilní průmysl i značná část tohoto průmyslu.
Obnovu textilního průmyslu bychom podnítili tím, že bychom ukázali, že se jeho produkty na nějakém trhu uplatní. Naše odpověď byla bohužel velmi nevstřícná. Myšlenku připojení bezpečnostní doložky samozřejmě mohu podpořit, bylo by ale lepší neudělat vůbec nic než tohle pouze na jeden rok. Jeden rok nezajistí prostor pro nezbytné investice.
Lituji také toho, že nás Indie ve WTO nijak nepodporuje. Doufám však, že takzvaná kriketová diplomacie, kterou zmínil pan Rinaldi, nakonec povede k řešení a že Indie uzná, že je z humanitárních i bezpečnostních důvodů důležité Pákistánu pomoci s vytvářením pracovních míst a s investicemi do budoucna.
Anna Záborská
(SK) Pane předsedající, pane komisaři, vidím, že toto téma sněmovnu rozdělilo. Navzdory názoru, který zastávají mí kolegové, souhlasím s tím, co předložila Rada.
Jako členka Výboru pro rozvoj bych chtěla zdůraznit právě tento aspekt. Ačkoliv je okamžitá finanční humanitární pomoc jako odpověď na takové katastrofy, jako zasáhla Pákistán, nezbytná, sama o sobě nestačí. Rozvoj nejúčinněji podpoříme tak, že umožníme lidem, aby si pomohli sami. Vítám proto zrušení celních bariér - i když pouze přechodné - a věřím, že nám toto přechodné období umožní zhodnotit proces, který Komise navrhuje. A pokud se tento proces a přístup osvědčí, pak bych následně přehodnotila definici rozvojové pomoci Evropské unie. Jestli něco ohrožuje textilní průmysl v Evropě, pak je to především Čína, a ne Pákistán.
George Sabin Cutaş
(RO) Pane předsedající, z toho, co prohlásili někteří naši kolegové, jste jistě zaregistroval argument, že udělení zvláštních obchodních preferencí Pákistánu by nebylo vhodným řešením toho, jak pomoci obětem povodní, jelikož obchod nepovažují za vhodný prostředek v reakci na mimořádné události. Souhlasím s tím, že udělení obchodních preferencí možná přímo nepomůže lidem, kteří trpí v důsledku povodní. Avšak prováděním opatření, jež doplňují humanitární pomoc, můžeme přispět k hospodářskému oživení Pákistánu. Mezinárodní obchod a humanitární pomoc rozhodně nepředstavují dvě naprosto protichůdné činnosti. Všechny politiky Evropské unie se totiž v jisté míře doplňují. Když rozvojovým zemím nabízíme obchodní preference, neděláme to ve skutečnosti čistě z pragmatických, tedy obchodních důvodů, ale abychom také dali najevo solidaritu s těmito státy.
Charles Tannock
Pane předsedající, obrazy povodní, které v létě loňského roku postihly Pákistán, byly skutečně děsivé a Evropská unie se správně snažila provést opatření na pomoc milionům Pákistánců, jejichž životy byly zničeny touto strašlivou katastrofou.
Humanitární pomoc by měla být vyplácena bez politických podmínek. Mimořádné obchodní preference jsou nicméně kontroverzním opatřením, pokud jde o Pákistán i daný region. Přítomnost Usámy Bin Ládina v Pákistánu nyní opět odhalila rozpolcený postoj Pákistánu k boji proti terorismu.
Já osobně mám tedy obavy, že tyto mimořádné obchodní preference budou vypadat jako odměna pákistánské vládě za její nečinnost v tomto ohledu. Obávám se také, že sekulární a demokratický stát Bangladéš, země rovněž sužovaná povodněmi, bude trpět v důsledku nekalé konkurence, jelikož je také značně závislý na textilní výrobě.
Jedná se o dobře míněné opatření a já ho samozřejmě plně podporuji, musíme ho však nesmírně pečlivě zvážit, s ohledem na všechno, co jsem ve svém krátkém příspěvku nastínil.
Franz Obermayr
(DE) Pane předsedající, pane komisaři, tento návrh představuje útok na evropský textilní průmysl, o tom nemůže být pochyb. Dovolte mi však, abych se zmínil také o humanitární stránce. Rozsáhlé osvobození od cel musí být spojeno s bezpodmínečným závazkem dodržovat lidská práva. V této souvislosti mám na mysli křesťanské menšiny a práva žen. Zvlášť znepokojující je pákistánský blasfemický zákon: každý, kdo urazí proroka Mohammeda, je odsouzen k trestu smrti. Fundamentalismus je v Pákistánu rozšířen mezi všemi společenskými vrstvami a lze ho dokonce zaznamenat i mezi studenty renomované Mezinárodní islámské univerzity.
Očividně sami nevěříte argumentu, že obchodní preference mohou být využity k podpoře prosperity a k boji proti radikalismu. EU zkrátka nemůže udělovat obchodní preference, pokud zároveň ignoruje nebo nevyžaduje dodržování základních právních předpisů.
Jean Lambert
Pane předsedající, hovořím z pozice předsedy delegace, která navštívila Pákistán, a musím konstatovat, že tu dnes večer někteří lidé ronili opravdu krokodýlí slzy, když vyjadřovali naprosto opačné názory, než jaké normálně zastávají.
Když jsme zde tuto otázku v minulosti projednávali, byli jsme Komisí ujištěni, že byly příslušné body pečlivě zváženy, aby se zajistilo, že nebudou narušovat vývoz EU. Změnilo se to snad? Ptáte se nás: proč máme z Pákistánu dovážet právě textilní výrobky? Odpověď zni: protože textilní výrobky jsou jejich hlavním vývozním artiklem. Nemůžete od nich očekávat, že za několik měsíců přijdou s něčím novým.
I my jsme měli pochybnosti o možném dopadu tohoto opatření v oblastech zasažených povodněmi. Zmínili jsme tuto obavu během své návštěvy v Pákistánu a přímo od členů tamějšího parlamentu se nám dostalo odpovědi, že toto opatření přinese užitek průmyslu v jejich volebních obvodech. Domnívám se proto, že bychom se měli vážně zamyslet nad tím, jaký vyšleme signál, pokud toto opatření nepodpoříme.
Karel De Gucht
člen Komise - Pane předsedající, nejprve bych se chtěl omluvit za to, že jsem nebyl přítomen na začátku rozpravy, ale právě jsem přilétl z Bruselu a vaše rozprava, jak bych to řekl, začala dříve, než bylo plánováno. To je sice velmi chvályhodné, avšak zároveň jsem se kvůli tomu trochu opozdil.
Věnoval jsem pozornost všem projevům, které byly k této zprávě proneseny. Jen bych rád zdůraznil několik bodů. Za prvé, nejednáme tu o Dohodě o volném obchodu. Mám dojem, že mnoho příspěvků vychází z předpokladu, že se tu jedná o nějaký druh Dohody o volném obchodu se všemi aspekty, které k ní náleží. Problém sociální podmíněnosti respektive udržitelnosti, jak jej nazýváme, sem například nepatří, neboť se tu zcela zjevně jedná o časově omezené opatření.
Za druhé, nejednáme ani o všeobecném systému preferencí. K tomu se chystáme v blízké budoucnosti, kdy teprve proběhne diskuze o tom, které země do něj mohou být zahrnuty a které nikoli.
Jedná se o návrh, který Evropská komise vytvořila v souvislosti s rozsáhlými povodněmi v Pákistánu, je časově omezený na dva roky s možností prodloužení o další rok.
Dovolte mi také říci, že pozměňovací návrh na zkrácení působnosti na jeden rok mi upřímně řečeno nedává velký smysl: to už by bylo lepší, kdybyste jednoduše hlasovali proti.
Proč jsme ještě nedospěli k závěru a proč tento argument zaznívá až nyní, kdy od povodní uplynul téměř rok? Jednoduše proto, že jsme WTO právě předložili žádost o výjimku, v rámci WTO však čelíme vážným problémům kvůli sousedícím zemím Pákistánu. Myslím, že je tu nemusím jmenovat. Snažili jsme se tedy najít nějaké řešení. Domnívám se, že jsme se ubírali správným směrem, a teprve až v nadcházejících týdnech zjistíme, jaký bude mít dopad to, co se nedávno v Pákistánu odehrálo.
Jestli výjimku dostaneme nebo ne však závisí zcela na WTO, a tuto výjimku lze získat jedině na základě jednomyslnosti, takže si ji ve WTO nemůžeme vynutit. Můžeme se jen ze všech sil snažit o to, aby byla schválena.
Chtěl bych také říci, že na rozdíl od jednoho z předchozích řečníků nebudu hovořit o krokodýlích slzách a pokrytectví ani o ničem podobném. Nepřísluší mi to posuzovat, řekněme si ale zcela objektivně, že to, co tu dnes večer zaznělo, tak docela neodpovídá tomu, co bylo řečeno v minulosti. Důvod pro změnu samotného argumentu však není skutečnost, že již uplynulo hodně času a že výjimku stále ještě nemáme.
Od samého počátku probíhá diskuze o tom, jestli toto opatření přímo pomáhá lidem zasaženým povodněmi. Ano, částečně tomu tak je. Od počátku bylo řečeno, že bychom měli poskytnout také humanitární pomoc. Humanitární pomoc byla skutečně poskytnuta, a to ve výši 480 milionů EUR. Argumenty se tedy nezměnily a já skutečně nepokládám za opodstatněné, abychom se najednou ubírali jiným směrem.
Jsme si vědomi problémů, které mohou nastat v evropské textilní výrobě a ve výrobě etanolu. Proto je tu navrhovaná bezpečnostní doložka, kterou pokládám za dostačující pro řešení případných problémů. Takže je to docela jasné: buď toto opatření podporujete, nebo ne. Komise ho podporuje a já se domnívám, že jak z hlediska hospodářského rozvoje Pákistánu, tak z hlediska bezpečnostních problémů, které s Pákistánem nepochybně souvisejí, by Evropský parlament udělal velkou chybu, kdyby nedostál svému závazku a toto opatření zamítl.
Vital Moreira
Pane předsedající, rád bych přivítal pana komisaře De Guchta, přestože se poněkud opozdil, což chápeme. Přesto si myslím, že máme stále čas na to, abych představil konečné stanovisko výboru.
Jakožto náhodnému zpravodajovi této zprávu, který se k ní, jak opakuji, dostal proti své vůli, mi prosím dovolte jen dvě poznámky. Za prvé, tato rozprava ukázala stejně velké rozpory, jaké v této otázce panují v samotném Výboru pro mezinárodní obchod, či spíše ještě větší. Druhá poznámka se týká opodstatněnosti návrhů přijatých Výborem pro mezinárodní obchod, z nichž některé Komise považuje za nepřesvědčivé ... o opodstatněnosti těchto návrhů i námitek Komise rozhodne zítřejší plenární zasedání.
Dovolte mi ještě pronést dvě závěrečné poznámky. Jsou dvě věci, z nichž nelze obviňovat Parlament ani Výbor pro mezinárodní obchod. Za prvé z toho, že se pokusily tuto záležitost zablokovat, přestože její osud závisí na udělení výjimky od Světové obchodní organizace (WTO), a také z toho, že hlasují o záležitosti, která se může ukázat jako zbytečná, pokud výjimka nebude udělena. Výbor pro mezinárodní obchod se totiž i tak rozhodl pokračovat.
Za druhé, přihlédli jsme ke všem pozměňovacím návrhům Komise předloženým na poslední chvíli, neboť Komise - jediná instituce, která může iniciovat právní předpisy - svůj návrh podala; podmínky žádosti o výjimku předložené WTO se však neshodují se zněním návrhu, který Komise předložila Parlamentu. K tomu poté přibyl kompromisní návrh Rady, jenž se rovněž lišil od původního návrhu Komise.
Výbor pro mezinárodní obchod nic z toho nepokládal za překážku tomu, aby vedl rozpravu a hlasoval o této otázce, a přistoupil na všechny tyto opožděné změny provedené Komisí i Radou.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve středu 10. května 2011.
Písemná prohlášení (článek 149)
Krzysztof Lisek
Otázky týkající se Pákistánu nejsou nikdy zcela prosté kontroverzí, dokonce ani ty, které se týkají pomoci po přírodní katastrofě. V případě autonomních obchodních preferencí pro Pákistán je důležité přijmout bezpečnostní doložku pro případ přerušení obchodu v důsledku zrušení cel. Měli bychom přihlížet také k našim obchodním zájmům a dlouhodobě je chránit tím, že stanovíme optimální období platnosti těchto preferencí a také podmínky, které musí Pákistán splnit. Povodně, které v létě 2010 tak tragicky postihly Pákistán, měly katastrofální dopad na hospodářství této země. EU chce Pákistánu pomoci tím, že přispěje k hospodářské rekonstrukci tohoto státu. Vzhledem k faktu, že díky své geostrategické poloze je Pákistán nesmírně důležitý pro bezpečnost EU, měli bychom udělat vše v našich silách pro to, abychom tamější situaci stabilizovali. Tímto způsobem v Pákistánu zabráníme radikalizaci veřejného mínění. Stabilnější hospodářství vždy vede k demokratičtější společnosti a k odklonu od nedemokratických, radikálních sociálních hnutí. Naše rozhodnutí vyšle Pákistánu jednoznačný signál, že mu chceme pomoci a že bychom rádi, aby se stal stabilní a bohatou zemí, což tamnímu veřejnému mínění zabrání v jeho radikalizaci. Domnívám se, že by nám Pákistán jako náš spojenec pomohl také vyřešit situaci v Afghánistánu, jež uvízla na mrtvém bodě.
Tokia Saïfi
Schvaluji zásadu, že je třeba pomoci Pákistánu oživit jeho hospodářství po povodních v červenci 2010. Návrh předložený Komisí nicméně pokládám za nevhodný, a to z několika důvodů. Za prvé, neposkytuje právě to nejrychlejší řešení: téměř rok po této katastrofě dosud nemáme žádný příslib výjimky, kterou musí Unie od WTO získat před tím, než bude její návrh moci vstoupit v platnost. Jakožto zákonodárci jsme dosud nedokončili svou práci a ještě nás čekají jednání v Radě. Za druhé, nebylo provedeno žádné hodnocení dopadů, a proto nevíme, jaké následky budou tato opatření mít na pákistánské hospodářství nebo na hospodářství Evropské unie (především na odvětví textilní výroby a výroby etanolu, na která se návrh konkrétně zaměřuje). Nevíme ani, jak Pákistán přerozdělí příjmy z vývozu produktů, na které se tato opatření vztahují, aby z nich skutečně měly prospěch regiony zasažené povodněmi. Na závěr je třeba podotknout, že navrhovaná opatření od Pákistánu nevyžadují žádné závazky týkající se lidských práv. To odporuje všem nedávno přijatým postojům a musí to zůstat výjimkou.


Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond, Fond soudržnosti (projekty vytvářející příjmy) (rozprava)
Předsedající
- Dalším bodem je zpráva pana Arnaoutakise jménem Výboru pro regionální rozvoj k návrhu nařízení Rady (ES), kterým se mění nařízení (ES) 1083/2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti, pokud jde o některé projekty vytvářející příjmy (13874/2008 - C6-0387/2008 -.
Stavros Arnaoutakis
zpravodaj. - (EL) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, nová pravidla finančního řízení v obecném nařízení (ES) č. 1083/2006 obsahují ustanovení týkající se finančních příspěvků z fondů a zejména projektů vytvářejících příjmy (článek 55), projektů, které vyžadují vzhledem k jasnému nebezpečí nadfinancování zvláštní přístup, aby byl zohledněn příjem při výpočtu maximální procentuální částky financování Společenství. Je tudíž třeba stanovit metodu výpočtu příjmu z takovýchto projektů. Během předchozího období v letech 2000 až 2006 byla tato zásada uplatněna v praxi prostřednictvím paušální metody. V průběhu nového programového období je podle návrhu Komise, který Rada přijala, při výpočtu finančního příspěvku Společenství u projektů vytvářejících příjmy uplatňován přesnější a přísnější postup. Tento nový přístup je založený na výpočtu maximálních způsobilých výdajů místo na paušálním snížení procenta spolufinancování. V článku 55 se pro období let 2007-2013 projektem vytvářejícím příjmy rozumí jakákoli operace zahrnující investici do infrastruktury, za jejíž používání se účtují poplatky hrazené přímo uživateli, nebo jakákoli operace zahrnující prodej nebo pronájem pozemků či budov nebo jakékoli jiné poskytování služeb za úplatu. Důležitý rozdíl v novém období tedy tkví v tom, že podle definice v odstavci [...] se ustanovení článku 55 vztahují na široké spektrum projektů, které jsou klasifikovány jako projekty vytvářející příjmy, a nejen na projekty pro investování do infrastruktury, které vytvářejí velký čistý příjem, jak tomu bylo v období 2000-2006.
Podle výsledku neformálních konzultací členských států a Evropské komise jsou ustanovení článku 55 očividně nevhodná pro projekty spolufinancované Evropským sociálním fondem, který spíše než projekty v oblasti infrastruktury financuje zejména nehmotné operace. Totéž platí pro menší projekty spolufinancované Evropským fondem pro regionální rozvoj a Fondem soudržnosti. Pro tyto projekty představují kontrolní pravidla, která je třeba dodržovat, jak např. skutečnost, že příjem může být zohledňován tři roky po ukončení operačního programu, nadměrnou administrativní zátěž s ohledem na předpokládané částky a představují vážné nebezpečí během provádění programu. To je důvod, proč po konzultacích s členskými státy Komise cítila potřebu, aby byla schválena změna nařízení (ES) č. 1083/2006, která se vztahuje pouze k čl. 55 odst. 5, a to pouze k těmto dvěma bodům: Vynětí operací spolufinancovaných Evropským sociálním fondem z působnosti článku 55 a definice prahu stanoveného na 1 milion eur, pod nímž by byly projekty financovány Evropským fondem pro regionální rozvoj nebo Fondem soudržnosti vyňaty z ustanovení článku 55, pokud se týká kontrol a výpočtu maximálních způsobilých výdajů. Zbývající ustanovení článku 55 zůstávají beze změny.
Dále, vzhledem k tomu, že je důležité zabezpečit zavedení prováděcích pravidel pro společné projekty během programového období, začleňuje se doložka o zpětné platnosti, aby revidované ustanovení vstoupilo v platnost 1. srpna 2006. Tato technická změna zjednoduší, kde je to možné, řízení projektů vytvářejících příjmy tím, že omezí administrativní zátěž v souladu se zásadou proporcionality.
Vladimír Špidla
člen Komise. - (CS) Vážený pane předsedo, vážené dámy, vážení pánové, dne 15. listopadu Komise přijala návrh revize článku 55 obecného nařízení o strukturálních fondech, který se týká podmínek pro zohlednění projektů vytvářejících příjmy v rámci programu politiky soudržnosti. Důvodem změny bylo výhradně zjednodušení správních postupů. První operace v praxi uskutečněné v souladu s ustanovením článku 55 totiž odhalily závažné obtíže, pokud jde o účinné provádění. Tyto obtíže, o nichž informovaly členské státy, ozřejmily nedostatek úměrnosti při uplatňování postupů stanovení maximální způsobilé částky nazývaného "funding gap" a při monitorování projektu.
Cílem změny dotčeného nařízení je vynětí všech operací spolufinancovaných Evropským sociálním fondem a rovněž projektů malého rozsahu, které vyžadují celkové náklady nižší než 1 milion eur, spolufinancovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj a Fondem soudržnosti z uplatňování ustanovení článku 55. Volba hranice 1 milion eur vyplývá z předběžných realizovaných studií, aby obecná povaha článku 55 mohla být zachována.
Doufáme, že díky tomuto zjednodušení, které představuje jakousi doložku de minimis, budeme moci urychlit uplatňování finančních prostředků pro členské státy a jejich regiony, zejména pokud jde o nejvíce inovační operace v oblastech, jako je výzkum, podpora obnovitelných zdrojů energie atd.
Bylo nicméně důležité vyhnout se právní nejistotě, která by neúměrně prodloužila postup přijímání. Taková nejistota by mohla manažery projektů vést k přerušení provádění operačních programů, čemuž bylo nutné se vyhnout za každou cenu.
S ohledem na to se Komise rozhodla navrhnout pouze jednu změnu technické povahy. Tato volba vedla k úspěchu, neboť díky práci Rady a parlamentních výborů pro regionální rozvoj a zaměstnanost jsme dospěli ke konci procesu revize za pouhé 3 měsíce. Dovolte mi, abych jménem Komise upřímně poděkoval vašemu zpravodajovi panu Arnaoutakisovi. Díky naší plodné spolupráci vyjadřuji naději v souhlas Evropského parlamentu, který umožní uzavřít uvedenou revizi do konce roku a řídícím orgánům umožní pokračovat v jejich činnosti, což je silná stránka uvedeného zjednodušení.
Revize článku 55 rovněž prokázala kvalitu práce uskutečňované v součinnosti generálního ředitelství pro regionální politiku a generálního ředitelství pro zaměstnanost, která je přínosem pro politiku soudržnosti. Tato spolupráce nikdy neochabla. Důkazem toho je, že v rámci plánu evropské hospodářské obnovy jsme s paní komisařkou Hübnerovou spojili své úsilí k navržení tří nových podstatných změn nařízení o strukturálních fondech, o nichž rovněž povedete diskuzi.
Jan Olbrycht
Pane předsedající, máme před sebou v podstatě velmi krátké a pregnantní nařízení, které je však velmi důležité. Jeho význam se vztahuje ke kontextu této změny.
Za prvé touto změnou evropské orgány ukazují, že jsou schopny flexibilně reagovat na problémy vyvstávající během provádění určité politiky. Ochota opravdu zjednodušit a usnadnit postupy pro příjemce naznačuje, že Evropská komise společně s Evropským parlamentem a Radou je skutečně připravena přizpůsobit ustanovení převládajícím podmínkám.
Za druhé, toto nařízení je také významné, neboť zahrnuje změnu nařízení během programového období. To je obzvlášť důležité, protože nejde o poslední změnu, a bude velmi podstatné vést debaty o změně tohoto nařízení v kontextu přípravy pozměňovacího balíčku v souvislosti s krizí.
Za třetí, Evropská komise opakovaně čelila kritice za způsob, jakým kontroluje přidělování prostředků. Kritika Účetního dvora se týkala hlavně přílišné složitosti postupů.
Dnešní nařízení naznačuje, že je zapotřebí odvážného a rozhodného kroku ke zlepšení efektivity a abychom dokázali, že je možné rozdělovat evropské fondy rychlým, účinným a účelným způsobem.
Jean Marie Beaupuy
jménem skupiny ALDE. - (FR) Pane předsedající, pane komisaři, jak právě uvedl kolega pan Olbrycht, jde především o zjednodušení - v to aspoň doufáme. Určitě je to předvánoční atmosféra, co nás inspiruje k tomu, abychom učinili takovýto pokrok, abychom mohli nabídnout Evropanům tento dárek.
Ovšem, jak právě řekl pan Olbrycht, doufáme především, že tento dar nebude jediný svého druhu, a v příštím březnu se budeme muset vyslovit k plánu hospodářské obnovy, abychom tváří v tvář finanční krizi měli k dispozici produktivnější iniciativy, od kterých budeme moci očekávat celoevropskou obnovu.
Jsme přesvědčeni, že nám Komise v rámci návrhů, o nichž budeme muset v březnu hlasovat, navrhne nové nástroje pro zjednodušení, zejména co se týče našich "menších aktérů", malých a středních podniků. To je zcela nezbytné, neboť pokud politiky, které projednáváme a na nichž měsíce a roky pracujeme, mají mít skutečný účinek, pak tuto vůli, tuto dynamiku, o niž usilujeme, nesmí mařit odrazující administrativní aspekty.
Pane komisaři, před chvíli jste zdůraznil, jak dobrou práci odvedl zvláště Výbor pro regionální rozvoj Evropského parlamentu. Víte, že my, další poslanci Parlamentu, velmi ochotně spolupracujeme s Komisí. Proto bych rád znovu zdůraznil, že doufáme, že během příštího roku učiníme vytrvalý pokrok ve věci nových zjednodušení.
Ovšem, když ponecháme naši současnou práci stranou, je naším přáním, aby na evropské úrovni - zejména prostřednictvím vás, členů Komise - členské státy přijaly svůj díl odpovědnosti. Všichni víme, že na úrovni Evropského fondu pro regionální rozvoj a Evropského sociálního fondu a fondu společné zemědělské politiky atd., jsou to členské státy, kdo dále komplikuje už tak složitou evropskou administrativu.
Doufáme, že se prostřednictvím našich kroků a naší dnešní večerní rozpravy bude podle iniciativy Evropské unie jednat nejen na úrovni EU, ale že budeme mít také ohlas na úrovni členských států, a že i ony budou viditelně usilovat o zjednodušení.
Mieczysław Edmund Janowski
Pane předsedající, nařízení Evropského parlamentu, které dnes projednáváme, je v zásadě formální a technické povahy. Nicméně se vztahuje k důležitým otázkám týkajícím se využití podpory EU. Navrhované nařízení se týká článku 55 nařízení Rady o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti. Stávající znění odstavce 5 vztahující se k částce 200 tisíc eur coby maximálnímu nákladu na monitorovací postup je nahrazeno textem, kterým se ustanovení o projektech vytvářejících příjmy budou vztahovat pouze na operace financované Evropským fondem pro regionální rozvoj a Fondem soudržnosti, pokud jejich náklady nepřesáhnou 1 milion eur.
V souvislosti s tímto bych rád přednesl tuto otázku. Je uvedená částka adekvátní? Není příliš vysoká, nebo nízká? Jsem přesvědčen, že toto může být způsob, jak předejít zbytečné byrokratické zátěži ve spojitosti s velkými skupinami menších operací. Mělo by to vést k operativnějšímu řízení projektů, které často zahrnují místní orgány a týkají se například ochrany životního prostředí, inovace a energie. Jako příklad bych mohl uvést, že v Polsku máme přes sto různých typů institucí, které řídí realizaci evropských fondů. Efektivní využívání této pomoci závisí na účinném fungování těchto institucí.
Jsem také přesvědčen, že přijetí této iniciativy v budoucnosti povede k dalšímu zjednodušení, jak laskavě naznačil pan komisař. Jménem Skupiny Unie pro Evropu národů bych rád vyjádřil ocenění tohoto tvůrčího přístupu k ustanovením, což umožní co nejracionálnější využívání evropských zdrojů.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Pane předsedající, pane komisaři, návrh pana Arnaoutakise jasně ukazuje, že je zjednodušení možné, což je otázka, kterou Parlament kladl při mnoha příležitostech. V mnoha případech také dlouho trvá, než jsou projekty v členských státech dokončeny, a pro Skupinu Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) a Evropských demokratů to je dobrý příklad účinného zjednodušení.
Tentokrát touha po změně přichází ze strany členských států a Komise, tím však práce nekončí. Shodou okolností vím, že ve Výboru regionů byla vytvořena pracovní skupina regionů a měst, jejímž posláním je identifikovat a řešit tyto nesnáze a která si klade za cíl v tomto směru předložit návrhy. Domnívám se, že bychom v podstatě měli zužitkovat právě tyto zkušenosti a v roce 2009 pokračovat v dalších změnách.
Komise dále představila celý balíček, včetně plánu hospodářské obnovy, v jehož kontextu mohou mimo jiné být prostředky rychleji utraceny. Tento týden bude Parlament v rámci rozpočtu diskutovat o zprávě paní Haugové, v níž se vyjadřuje přání, aby práce pokračovala tímto směrem a urychlilo se zkoumání dalších aspektů spojených s kontrolou a řízením.
Na závěr bych se rád zmínil o tématu, které rovněž uvedl pan Beaupuy: Členské státy se mohou významným způsobem přispět například tím, že vypracují prohlášení o finančním řízení, nebo tím, že přijmou politickou odpovědnost za využití finančních prostředků. V důsledku toho bychom ve svých usneseních mohli postupy ještě víc zjednodušit. Výzva ke změně ze strany aktivně zapojených lidí je značná. S ohledem na volby v příštím roce můžeme jistě říct, že Evropa dělá dobré věci, ale měla by je dělat pořádně. Prohlášení členských států představují krok tímto směrem.
Gábor Harangozó
(HU) Účelem nařízení upravujících používání grantů Evropské unie, je zajistit, aby byly tyto zdroje používány co nejlepším způsobem a byly udělovány na nejvhodnějších místech. Jinými slovy, prostředky nelze jen čerpat, ale je třeba je používat pro skutečné investice vytvářející příjmy. Často však z tohoto důvodu vytváříme příliš byrokratický systém, jenž pro účinné užívání fondů představuje spíše překážku, a zbytečně zatěžuje jak podniky, tak správu.
Zjednodušení předpisů o vytváření příjmů má dvojí přínos. Více malých a středních podniků může získat snadnější přístup k ekonomickým stimulům z fondů EU, zatímco správa může rychleji a jednodušeji rozhodnout, zda jsou tyto fondy řádně užívány. Musíme důvěřovat našim podnikatelům, díky nimž hospodářství funguje; dokážeme se z této krize dostat, jen když se spojíme a vzájemně si pomůžeme. Podporuji návrh a současně žádám Komisi, aby pokračovala stejným směrem, odstraňovala z programu pomoci zbytečné administrativní překážky. Upřímně doufám, že tento úvodní program budou následovat další podobně přínosné iniciativy.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
- (PL) Pane předsedající, rád bych upozornil na čtyři problémy v této rozpravě o změnách nařízení Rady týkajících se strukturálních fondů.
Za prvé, zákonná ustanovení vztahující se k užívání finanční pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj, Fondu soudržnosti a Evropského sociálním fondu jsou často tak složitá, že odrazují potenciální příjemce od podání žádosti o tyto zdroje. Výše uvedená právní ustanovení mohou rovněž brzdit provádění a vyúčtování projektu.
Za druhé, z toho důvodu je nanejvýš vhodné, že Evropská komise předložila návrh k pozměnění článku 55 nařízení. Jedním z účinků pozměňovacího návrhu by bylo vyloučení projektů vytvářejících příjmy financovaných Fondem soudržnosti z působnosti článku 55. Tato změna by měla umožnit provádění akcí, jakými jsou například projekty zaměřené na sociální začlenění nebo poskytování péče.
Za třetí, rozsah uplatňování článku 5 nařízení by byl také omezený v případě malých projektů spolufinancovaných z Evropského fondu pro regionální rozvoj a z Fondu soudržnosti, pokud jde o výpočet maximální částky způsobilých výdajů a kontroly těchto projektů. Navíc by se všechna tato opatření uplatňovala se zpětnou platností od 1. srpna 2006.
Za čtvrté, všechny tyto návrhy jsou pozitivním příkladem toho, jak mohou být účelně zjednodušena ustanovení týkající se strukturálních fondů, čímž bude možné je využívat účinněji. Podle mého toto neslouží pouze zájmu příjemců, ale je to přínosem pro všechny občany Evropské unie.
Jan Březina
- (CS) Projednávaná předloha řeší problém projektů vytvářejících příjmy, problém, který se bezprostředně týká mnoha žadatelů čerpajících prostředky z Evropského regionálního rozvojového fondu a Evropského sociálního fondu. Dosavadní právní úprava představuje značnou administrativní zátěž a vytváří rovněž situaci právní nejistoty tím, že celé 3 roky po uzavření operačního programu umožňuje zohledňovat příjmy z projektů. Překročí-li příjmy určitou minimální hranici, hrozí, že bude žadatel a v konečném důsledku i stát muset dané prostředky vrátit.
Jsem přesvědčen, že zvláště u drobných projektů a u projektů financovaných z Evropského sociálního fondu není takováto přísnost na místě. Zejména u druhé zmíněné skupiny projektů se totiž nejedná o příjmy komerční povahy, ale o příjmy rozpočtů obcí a neziskových organizací získané formou správních a jiných poplatků. Vzhledem k tomu, že tyto příjmy následně slouží k uskutečnění cílů veřejného zájmu, nelze v jejich vrácení do rozpočtu EU spatřovat rozumný postup.
Domnívám se, že je naším úkolem zjednodušovat mechanismus čerpání prostředků ze strukturálních fondů samozřejmě při zachování nezbytné kontroly dohlížející na transparentní nakládání s unijními financemi. Vítám proto vynětí projektů financovaných z Evropského sociálního fondu z mechanismu monitorování příjmů a u projektů financovaných z Evropského regionálního rozvojového fondu a Fondu soudržnosti zvýšení hranice nákladů pro vynětí z tohoto mechanismu z 200 tisíc eur na 1 milion eur. Tento krok nepochybně povede ke zjednodušení administrativy a zvýšení efektivity při realizaci těchto projektů.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti jsou nástroji, které byly členským státům poskytnuty s cílem podporovat hospodářský rozvoj různých evropských regionů. Panuje ovšem dojem, že využívání těchto finančních nástrojů s sebou nese značnou byrokratickou zátěž.
Pro období let 2007-2013 se používá přístup založený na výpočtu maximálních způsobilých výdajů namísto nuceného snížení míry spolufinancování. Účelem návrhu, kterým se mění nařízení, je nahrazení úpravy založené na proporcionalitě pro monitorování operací do 200 000 eur tím, že nebudou uplatňována ustanovení článku 55 na operace spolufinancované Evropským sociálním fondem a operace spolufinancované Evropským fondem pro regionální rozvoj nebo Fondem soudržnosti, jejichž celkové náklady jsou nižší než 1 000 000 eur. Zpětný účinek tohoto pozměňovacího návrhu zjednodušuje řízení operací spolufinancovaných ze strukturálních fondů jak co do kontrol, tak co do výpočtu maximálních způsobilých výdajů.
Zmenšení neúměrné administrativní zátěže bude přínosné zejména pro malé a střední podniky řídící projekty v oblasti životního prostředí, sociálního začleňování, výzkumu, inovace a energie. Děkuji.
Andrzej Jan Szejna
- (PL) Pane předsedající, pro malé projekty spolufinancované Evropským fondem pro regionální rozvoj a Fondem soudržnosti a rovněž pro operace spolufinancované Evropským sociálním fondem stávající kontrolní mechanismy nepochybně představují nepřiměřenou administrativní zátěž, která je neúměrná částkám, o které jde, a která je významným rizikovým faktorem pro provádění těchto programů. V souladu s mechanismy sledování může být příjem od ukončení programu zohledňován až tři roky.
Komise tudíž zcela oprávněně uznala, že je nezbytné a důležité přijmout změny v čl. 55 odst. 5 nařízení 1083/2006. Účelem těchto změn je účinné zjednodušení stávajících ustanovení týkajících se strukturálních fondů v zájmu občanů a k jejich prospěchu. Změny by se týkaly důležitých oblastí, jakými jsou např. životní prostředí, sociální začleňování, výzkum, konkurenceschopnost a energie.
Rád bych uvedl, že také Polsko v kontextu současné finanční a hospodářské krize vynakládá značné úsilí na zajištění toho, aby strukturální fondy mohly být použity při co nejbližší příležitosti. Cílem je umožnit co nejrychlejší přidělení prostředků. Zejména pro nové členské státy je to možný způsob boje s hospodářskou krizí. Strukturální fondy je třeba využívat rychle a efektivně.
Zuzana Roithová
- (CS) Chci spolu s dalšími malými podnikateli velice ocenit, že Evropská komise zareagovala nečekaně rychle a bystře a vstřícně na podněty členských států i našich poslanců a předložila tuto doložku k nařízení 1083. Zjednodušení právních předpisů a také retroaktivita je především dobrá zpráva pro velké množství malých podniků, resp. jejich projektů do 1 milionu eur, které však mohou být velkou přidanou hodnotou pro evropskou konkurenceschopnost a zejména zaměstnanost. Tento pružný přístup Evropské komise vnímám také jako první vlaštovku či posla dalších dobrých zpráv o debyrokratizaci složitých procesů při monitorování drobných projektů.
Vladimír Špidla
člen Komise. - (CS) Děkuji za debatu. Myslím si, že argumentace ve prospěch návrhu zazněla z řady úst. Nemám k ní, co bych dodával. Jenom zazněla také jedna otázka, to jest, jakým způsobem, jakou metodou byl určen 1 milion. Tak mi dovolte, abych se toho velmi krátce dotkl. V prvé řadě to byly zkušenosti z předchozích period, dále to byla poměrně obtížná snaha zjednodušit systém, aniž bude narušena jeho celková rovnováha, čili se nabízel určitý limit, a současně také provedla Komise studii, která se zabývala těmito otázkami. Na základě těchto úvah a na základě také doporučení pracovní skupiny ve věci strukturálních akcí z 3. července 2008 Komise stanovila do návrhu tuto částku, která, jak jsem vyslechl debatu, je obecně považována za akceptovatelnou.
Stavros Arnaoutakis
zpravodaj. - (EL) Pane předsedající, dámy a pánové, zjednodušení postupů a zajištění flexibility mechanismů je během této vážné finanční krize nesmírně důležité. Přitom hraje významnou roli politika soudržnosti. Změna článku 55 je dobrým příkladem vynikající spolupráce mezi orgány Evropské unie. Proto bych rád poděkoval zejména paní komisařce Hübnerové a předsedovi Evropského parlamentu za přijetí návrhu, který tak bude možné schválit před koncem roku. Jak uvedl jistý poslanec, toto rozhodnutí je vánočním dárkem.
Zjednodušení bude přínosem pro evropské občany a dnes večer dáváme najevo, že můžeme pozměnit některá nařízení v zájmu evropských občanů. Tato metoda přímé změny musí být v budoucnu použita znovu vzhledem k tomu, že bylo dokázáno, že byrokratické postupy ztěžují provádění projektů. Jsem přesvědčen, že nová ustanovení pomohou zlepšit uplatňování priorit politiky soudržnosti.
Předsedající
- Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat v úterý 16. prosince 2008.


Řízení arktické oblasti v globalizovaném světě (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je rozprava nad otázkou k ústnímu zodpovězení Komisi, kterou pokládají Diana Wallisová, Bilyana Ilieva Raeva a Johannes Lebech jménem skupiny Aliance liberálů a demokratů pro Evropu o řízení arktické oblasti v globalizovaném světě (O - 0084/2008- B6 - 0467/2008).
Diana Wallis
autorka. - Pane předsedající, Arktida je popisována jako poslední imaginární místo. Pro mnoho lidí je to výjimečné místo. Jsme uprostřed Mezinárodního polárního roku. U příležitosti poslední takovéto připomínkové události vznikla Smlouva o Antarktidě.
Oblast Arktidy je odlišná. Jsou zde společnosti a národy, ale je zde také zaměření na globální změnu klimatu se všemi hrozbami, výzvami a příležitostmi. Už dlouho tvrdím, že bychom měli mít politiku Arktidy, pravděpodobně s využitím mechanismů naší Severní dimenze. Velmi ráda jsem se před měsícem zúčastnila konference v Grónsku na počest našeho pana předsedy, kde jsem byla poprvé obklopena více než tuctem úředníků Komise z různých GŘ. Někdo nyní dostal zprávu, že je to důležité.
Těšíme se na příští sdělení Komise, ale toto usnesení vám, pane komisaři, dodá odvahu prokázat statečnost a ukáže vám, jakou důležitost tato sněmovna dané otázce přisuzuje. Ano, musíme ochránit křehkost životního prostředí Arktidy. Ano, musíme hledat udržitelné způsoby rozvoje zdrojů v Arktidě, konkrétně zdrojů energetických. Ano, musíme zjistit, jak bezpečně využít některé vznikající námořní trasy.
Mohla bych toho říci ještě mnohem více. Jsem vděčná kolegům za jejich spolupráci na tomto velmi důležitém usnesení. Když se náš kontinent vzpamatoval ze studené války, Gorbačov řekl, že Arktida by měla být oblastí mezinárodní mírové spolupráce. Věřím, že naše Unie má povinnost to zaručit jak pro naše arktické národy, tak pro naše arktické sousedy. Tak vzhůru do práce na vašem sdělení.
Vladimír Špidla
člen Komise. - (FR) Pane předsedající, dámy a pánové, k této rozpravě dochází v mimořádně příznivou dobu. Komise ve svém sdělení z října 2007 o integrované námořní politice pro Evropskou unii oznámila, že zájmy Evropské unie v oblasti Arktidy by měly být zrevidovány do konce roku 2008. V současnosti tato revize prochází konečnými úpravami, přičemž vzniká sdělení nazvané "Evropská unie a arktický region", které se chystáme přijmout v polovině listopadu. Světový význam Arktidy stoupá a Evropská unie je s touto oblastí neoddělitelně spojena. Politika Evropské unie má na Arktidu přímý vliv v oblastech, jako je změna klimatu, energie, doprava a rybolov.
Územně náleží k Arktidě tři členské státy. Námořní a pozemní oblasti tohoto regionu jsou ohrožené a představují základní složky zemského ekosystému. Důsledky změny se v oblasti Arktidy objevují mnohem rychleji a ve větší míře než kdekoli jinde na světě. Od začátku století byla naše vnější činnost ve prospěch severu úspěšně vedena politikou Severní dimenze. V průvodním dokumentu o Severní dimenzi z roku 2006, který vznikl na základě konzultací s Ruskem, Norskem a Islandem, byla Arktida včetně oblasti Barentsova moře označena za klíčovou oblast.
Nicméně politika Severní dimenze byla vždy více zaměřená na Evropu, a zvláště na severozápadní Rusko. V budoucím sdělení, které bude rozsáhlé, bude navrženo, aby, Evropská unie hrála v Arktidě dynamičtější a koordinovanější úlohu a že by její činnost měla být strukturována kolem tří hlavních cílů, kterými je chránit a zachovat Arktidu ve spolupráci s místními obyvateli, podporovat udržitelné využití arktických zdrojů a zdokonalit mnohostranné řízení Arktidy.
Změna klimatu je výsledkem planetárního procesu a Evropská unie musí mít při řešení tohoto problému vedoucí roli. Ochrana a zachování životního prostředí budou v tomto sdělení naprostou prioritou, ačkoli by to nemělo nutně vylučovat udržitelné využívání arktických zdrojů.
Komise také plánuje v užší spolupráci se zeměmi tohoto regionu zvýšit náš přínos Arktidě, zejména její vládě, jak je uvedeno v Ilulissatské deklaraci, kterou v květnu roku 2008 přijalo pět arktických států. Vypadá to, že stále ještě neexistují podmínky pro zavedení závazného právního rámce, který by byl vytvořen speciálně pro tuto oblast. Měli bychom využít rozšířeného právního základu ustanoveného Úmluvou OSN o mořském právu a dalšími intervenčními úmluvami.
Přesto jasně vidíme nutnost plně provádět stávající právní rámec a zajistit, aby byl respektován, zpřesňován a přizpůsobován novým skutečnostem. Naším cílem je pomoci zřídit systém založený na spolupráci, která zajistí životaschopnost tohoto regionu, stejně jako svobodu a spravedlnost z hlediska přístupu. Shledali jsme, že je to nezbytné za účelem zlepšení koordinace a poskytování strategičtějšího řízení.
V tomto ohledu představí Komise řadu návrhů, konkrétně navrhuje rozšíření "arktického okna" politiky Severní dimenze. Chceme, aby sdělení vyvolalo hlubší reflexi různých otázek, jimiž se zabývá a které se týkají položení základů budoucí arktické politiky EU. Sdělení bude podporovat přijetí koordinovanějšího přístupu k Arktidě a naváží na něj hlubší úvahy o různých tématech. Mohl by tak vzniknout základ pro globální politiku Evropské unie pro tuto oblast.
Není pochyb o tom, že silnější politika v této oblasti se stane základem budoucích diskusí týkajících se budoucnosti Arktidy, které Evropské unii umožní se na ní již od počátku významně podílet.
Tunne Kelam
jménem skupiny PPE-DE - Pane předsedající, rád bych poděkoval paní Wallisové za zahájení této rozpravy a za usnesení, a to z několika důvodů. Za prvé oblast Arktidy stále postrádá mnohostranné normy a nařízení, zejména námořní doprava se neřídí žádnými mezinárodními bezpečnostními pravidly, což s sebou přinese v blízké budoucnosti vážná rizika.
Za druhé se oblast začala potýkat s dramatickou změnou klimatu, na níž musíme reagovat.
Za třetí oblast Arktidy je ekonomicky čím dál tím zajímavější, protože možná obsahuje zhruba pětinu dosud neobjevených světových zdrojů ropy a zemního plynu. Ve skutečnosti již vznikla konkurence mezi několika zeměmi, které mají zájem o zabezpečení přístupu k těmto zdrojům a jejich kontrolu. Prvním signálem tohoto zájmu je umístění ruské vlajky pod severním pólem v loňském roce.
Proto požadujeme, aby Komise předložila sdělení o oblasti Arktidy, které navrhne témata a pracovní postupy. Zejména se těšíme na to, až Komise zařadí do svého programu energetiku a bezpečnostní politiku arktických regionů.
Evropská unie musí zformovat vlastní arktickou politiku, která bude zahrnovat dvě nám velmi blízké země, a sice Island a Norsko. Arktickými problémy se částečně zabývá Severní dimenze EU, ale ukázalo se, že pro řešení problémů v jejich širokých a důležitých souvislostech je potřebná komplexní arktická politika EU. Na závěr proto navrhujeme, aby Komise zahájila mezinárodní jednání za účelem konečného dosažení mezinárodní smlouvy na ochranu Arktidy.
Michel Rocard
jménem skupiny PSE. - (FR) Pane předsedající, pane komisaři, mnozí z nás právě měli to potěšení a slyšeli od vás řadu pozitivních událostí, které dosud nebyly nikdy zmíněny a které se bezpochyby objeví ve sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě, na jehož obdržení se těšíme. Nicméně vaše reakce vzbudila dojem, že ne všem je úplně jasné, že se události na sebe poněkud kupí.
Za prvé Mezivládní panel pro změny klimatu se souhlasem vědců, který je nyní již sdílený, oznámil, že Arktida čelí větším hrozbám, než jaké jsme si před čtyřmi nebo pěti lety vůbec dokázali představit. Životní podmínky Inuitů jsou v ohrožení a biologická rozmanitost je v nebezpečí. V ohrožení je také mnoho živočišných druhů včetně ledního medvěda.
Za druhé byly toto léto poprvé za několik tisíciletí splavné arktické mořské cesty splavné z východu i ze západu. To se ještě nikdy předtím nestalo. Také jsme nedávno obdrželi oznámení o ropné skvrně, odplynování a škodách způsobených oleji v Arktidě.
Za třetí nám můj kolega z PPE právě připomněl vztyčení ruské vlajky na severním pólu ruskou ponorkou. Co to mělo znamenat? Rusko si nárokuje rozšíření své námořní zóny včetně celého kontinentálního šelfu. To znamená 38% celé plochy Arktidy. Je to strašná situace, protože je to předehra k militarizaci Arktidy. Jediným způsobem, pane Komisaři, jak zabránit tomuto postupu, který je zkoumán Komisí OSN pro hranice kontinentálního šelfu, je zahájit jednání o mezinárodní ochranné smlouvě. To ještě nikdy nebylo zmíněno.
Díky Grónsku a Dánsku má Evropská unie jednu zemi, která sousedí s oblastí Arktidy, a další dvě země, které patří do jejího území. Máme velmi úzké vztahy s Islandem. Evropská unie má právo požádat - a já doufám, že je je to naléhavě nutné jak v zájmu bezpečnosti, tak v zájmu policejního dohledu nad přepravou a ochranou klimatu -, aby se pokračovalo v iniciativách, které by mohly vytvořit nadbytečnou energii.
Potřebujeme začít s jednáním o smlouvě na ochranu Arktidy, jak tomu je v případě Antarktidy. Vím to, neboť jsem byla jedním ze sponzorů těchto jednání. S tímto vědomím proto navrhuji rychlé jednání, protože není času nazbyt. Mělo k tomu dojít ještě před tím, než výbor OSN dokončí posuzování žádosti Ruska.
DanutBudreikait
Ještě nedávno byla oblast Arktidy předmětem národní bezpečnosti a výzkumu arktických zemí. Dnes se změnou klimatu a táním ledovců se stávají prioritou další aspekty, jako je ochrana životního prostředí, energetické zdroje a lidské zdraví. Naneštěstí se projevuje, že dominantní jsou ekonomické zájmy, zvláště pokud jde o energetické zdroje nebo o vytyčování nových námořních cest pro obchod a přepravu cestujících. Podle vědeckých údajů Arktida obsahuje 30% neobjevených světových zásob plynu, 20% zásob kapalného zemního plynu a 13% zásob oleje. Nedávno země z arktické oblasti i mnohé jiné daly různými činnostmi a svým panovačným postojem zcela jasně najevo, že chtějí být svrchovanými uživateli arktických zásob. Kromě toho jsou arktické země rozděleny, pokud jde o uplatňování sfér vlivu. Vítám myšlenky obsažené v prohlášení o rozvoji arktické politiky EU včetně ekonomických a ekologických otázek, stejně dobře jako myšlenky týkající se přizpůsobení místních lidí důsledkům změny klimatu. Co se týče energetiky, měla by být otázka arktické oblasti součástí obecné energetické politiky EU. Je nejvyšší čas přejít od slov k činům.
Satu Hassi
jménem skupiny Verts/ALE. - (FI) Pane předsedající, dámy a pánové, chtěl bych velmi poděkovat paní Wallisové a všem ostatním, kteří vznesli tuto otázku. Při pozorování z vesmíru je zřejmé, že planeta Země se otepluje. Dokladem toho je fakt, že led okolo severního pólu v létě čím dál více taje. To by pro nás mělo být varovným signálem pro přijetí přísnějších opatření na ochranu klimatu. Místo toho začal závod o využití arktických zásob ropy a zemního plynu. Tento rozpor je opravdu závažný.
Zoufale potřebujeme mezinárodní dohodu o řízení arktické oblasti. Jejím výchozím bodem a hlavním cílem však musí být zachování celé oblasti, tzn. podobné moratorium, jaké platí pro Antarktidu. Pokud na tání ledovců na severu jednoduše zareagujeme zvýšeným využíváním zásob fosilních paliv, problém změny tím ještě zhoršíme.
Avril Doyle
Pane předsedající, Arktida hraje ve světě stále důležitější geo-strategickou roli a my nyní čelíme otevření dosud nepřístupných námořních cest jako přímému důsledku celosvětové změny klimatu.
Nemělo by nás překvapovat, že k oteplování Arktidy dochází mnohem rychlejším tempem a že za posledních sto let se teplota zvýšila o 2°C. V ostatních částech světa oproti tomu vzrostla v průměru o 0,6°C. Tento vysoce nestabilní a křehký ekosystém je vystavován sílicímu tlaku států lačnících po zdrojích, které chtějí využít jeho potenciál. Bez mnohostranného řízení nebudeme mít žádnou záruku, že budou brát patřičný ohled na uchování životního stylu původních obyvatel nebo na zásadní význam Arktidy jako stabilizující síly světového klimatu.
Arktida je pro stabilitu klimatu klíčová a já budu naléhat na to, aby Komise zajistila, že se to bude plně odrážet v připravovaném sdělení Komise o politice Arktidy, samozřejmě společně se záležitostmi energetické a bezpečnostní politiky.
A podle odstavce 9 našeho usnesení "vzhledem ke svému vlivu na světové klima a k jejímu jedinečnému přírodnímu prostředí, [Arktida] zasluhuje zvláštní pozornost, zatímco EU formuje svůj postoj pro COP 15 Rámcové úmluvy klimatických změn v Kodani v roce 2009" a my diskutujeme o rámci pro mnohostranné řízení této unikátní oblasti.
Libor Rouček
(CS) Dámy a pánové, Arktida je jedinou oblastí na světě, pro kterou dosud neexistují mnohostranné normy a předpisy. Zájem o tuto oblast, její geopolitický a strategický význam však v poslední době neobvykle roste. V Arktidě vzrostla námořní plavba obchodní i turistická, roste zájem o její nerostné bohatství, dochází ke změnám klimatu s negativními dopady na způsob života domorodých obyvatel i biologické rozmanitosti. Ze všech těchto důvodů by bylo vhodné, aby o Arktidě bylo jednáno na mezinárodní úrovni s cílem vypracovat po vzoru Madridské smlouvy o Antarktidě z roku 1993 podobnou smlouvu na ochranu Arktidy. Mezi členské státy Evropské unie patří tři arktické země a další dvě země jsou součástí společného Evropského hospodářského prostoru. Evropská unie by proto měla hrát v budoucích mezinárodních jednáních o Arktidě hlavní klíčovou roli.
V současné době, jak jsme slyšeli, Evropská komise připravuje sdělení o politice v arktické oblasti. Ve společném návrhu usnesení, který jsme připravili, vyzýváme Komisi, aby se všemi těmito zmíněnými aspekty zabývala. Za nutné považujeme také potřebu vytvořit z Arktidy a Severního ledového oceánu oblast bez vojenských sil a jaderných zbraní tak, jak o tom již mluvila Diana Wallis. A žádáme rovněž Komisi, aby zvážila, zda by k uskutečnění těchto cílů neměla vytvořit specializované oddělení pro arktickou oblast, které by se právě všemi těmito problémy zabývalo.
Richard Seeber
Pane předsedající, jak si všichni uvědomujeme, ačkoli máme nějaké informace o Arktidě, celkově je to stále terra incognita, v doslovném významu toho slova, pokud jde o mezinárodní právo. Kolega pan Kelam zmínil nedostatek právních předpisů v námořní dopravě.
Navíc, když vezmeme v úvahu přírodní zdroje, odhaduje se, že 22% světových zásob ropy a zemního plynu je právě v oblasti Arktidy. Pro budoucnost Evropy má ta oblast nesmírný význam. To, že zde pod vedením paní Walisové představujeme toto usnesení, je proto mimořádně důležité.
Nyní je řada na Komisi představit plán, strategii se specifickými cíly a opatřeními. Podle mého názoru právě to stále chybí. Přestože se lidé probudili a začali se problémem zabývat, stále chybí strategická orientace. Nechceme odsud odejít jako druzí nejlepší! Některé země hraničící s oblastí Arktidy, zejména Rusko, se pokoušejí využít fakta a je velmi obtížné podniknout vhodné kroky proti velké mocnosti, jakou Rusko je, když s tím tolik otálíme.
Evropa jako kolektiv nesmí ustupovat členským státům. Tato oblast je v zájmu nás všech a je pro nás nepřijatelné, aby byly některé členské státy zvýhodněny proto, že SZBP nefunguje. Obecný zájem celé Evropy je oproti tomu příliš důležitý.
Proto se znovu obracím na Komisi, aby co nejdříve představila přesnou a specifickou strategii, abychom ji mohli v Parlamentu prodiskutovat. V sázce je příliš mnoho, než abychom zde mohli váhat.
Vladimír Špidla
člen Komise. - Vážený pane předsedající, dámy a pánové, myslím si, že debata jasně ukázala, že skutečně se jedná o problém prvořadého strategického zájmu, a to ze všech hledisek, z hlediska ochrany životního prostředí i z hledisek geopolitických. Stejně se ukázalo, že z toho důvodu není příliš mnoho času a že jsou jasné důvody k tomu, aby Evropská unie zformulovala svoji politiku. Je ovšem také jasné, že některé návrhy jsou komplikované a že situace obecně v Arktidě z hlediska Evropské unie i z hlediska mezinárodního práva velmi komplikovaná. Uvědomme si například, že nejdůležitější státy, jako je Norsko, Island, Grónsko nebo Ruská federace, nejsou členy Evropské unie a z toho tudíž plyne, že pobřežní a územní práva nelze v naší strategii vůbec uplatňovat v naší strategii.
To ale nic nemění na tom, že je potřeba zformulovat strategii, nic to nemění na tom, že Komise právě na této strategii pracuje, že tato strategie v podobě komunikace bude velmi rychle předložena během následujících několika týdnů. Dámy a pánové, pro nedostatek času, nemám možnost reagovat na všechny vaše poznámky, v každém případě jsem je zaznamenal a v každém případě vstoupí do uvažování Komise. Jak jsem se snažil jenom velmi krátce naznačit, některé otázky jsou mimořádně komplikované a mimořádně komplexní.
Předsedající
Získal jsem tři návrhy usnesenípředložené v souladu s čl. 108 odst. 5 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat zítra.
Písemná prohlášení (Článek 142)
András Gyürk
písemně. - (HU) Severní pól se stal v posledních letech jedním ze symbolů změny klimatu. Tato oblast se může vzhledem ke svým nevyužitým přírodním zdrojům stát velmi brzy epicentrem mezinárodního konfliktu. To je předzvěstí neustálého přehodnocování oblasti a sledování, zda některý stát vyšle jasný signál, že má na dané území nárok.
Přesto, že pouštět se do geografických rozprav o tom, jaké místo má tento region zaujímat, náplní práce Evropského parlamentu, rád bych zdůraznil pár bodů.
Za prvé, pokud jsou zde nějaké nevyřešené otázky, měly by být vyřešeny legálním a diplomatickým způsobem a ne vztyčováním vlajky v dané oblasti. Myslím si, že současné mezinárodní předpisy, i když zdaleka nejsou dokonalé, mohou poskytnout referenční rámec pro řešení problémů diplomatickým způsobem.
Na druhou stranu, s ohledem na zvyšující se evropskou poptávku, mohou nevyužité energetické zdroje severního pólu mohou přispět k zabezpečení evropských dodávek. Potom ale musíme prohlásit, že využívání nesmí narušit biologickou rovnováhu regionu. Za všech okolností musí být brán ohled na životní prostředí. Současné mezinárodní právní předpisy se však dle mého názoru těmito aspekty nezabývají.
Domnívám se, že je důležité zmínit, že využívání zdrojů oblasti severního pólu bude pro Evropu v rámci poskytování veškeré energie pouze doplňkové. Z tohoto důvodu ani existence těchto zdrojů neovlivní širší využití obnovitelných zdrojů energie a pokračující snahy o zlepšení energetické účinnosti.