Situace v Pobřeží slonoviny
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení místopředsedkyně Komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku k situaci v Pobřeží slonoviny.
Zsolt Németh
jménem místopředsedkyně Komise/vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku. - Pane předsedající, minulé pondělí Operace OSN v Pobřeží slonoviny a francouzská jednotka Jednorožec (Licorne) začaly neutralizovat těžkou výzbroj, která byla soustředěna v rukou bývalého prezidenta Laurenta Gbagba. Tyto zbraně byly během posledních týdnů často používány k terorizování civilního obyvatelstva v Abidžanu, což si vyžádalo velký počet mrtvých a raněných. Neutralizace těchto zbraní byla proto nezbytná k ochraně civilistů a byla provedena v souladu s mandátem uděleným Radou bezpečnosti OSN v rezoluci č. 1975.
Krátce poté republikánské síly loajální vůči demokraticky zvolenému prezidentovi Alassanu Ouattarovi zahájily pozemní ofenzívu proti poslední baště Laurenta Gbagba v Abidžanu s cílem donutit ho k předání moci. Vzhledem k těmto probíhajícím operacím doufáme, že celé Pobřeží slonoviny bylo předáno pod kontrolu své zákonné vlády. Mohu jen vyslovit politování nad tím, že tohoto předání moci mohlo být dosaženo pouze za cenu lidských životů a utrpení a že na to nestačil pouze výsledek voleb. Toto je však vítězství demokracie v Africe a vysílá důležitou zprávu mnoha zemím na tomto kontinentu, jež procházejí politickými volbami.
V období po své porážce v prezidentských volbách dne 28. listopadu 2010 pan Gbagbo odmítal předat moc navzdory tomu, že mezinárodní pozorovatelé označili volby za svobodné a spravedlivé a celé mezinárodní společenství prostřednictvím certifikace OSN uznalo za zákonně zvoleného prezidenta jeho protivníka Alassana Ouattaru.
Během čtyř měsíců, které od té doby uplynuly, vystoupily ECOWAS, Africká unie a OSN s některými iniciativami na dojednání pokojného předání moci. Chtěl bych ocenit úsilí těchto organizací vynaložené ve jménu míru a demokracie. Bohužel všechny návrhy na pokojné předání moci byly panem Gbagbou, který trval nezákonném setrvání u moci, odmítnuty. EU ho proto činí osobně odpovědným za utrpení a krveprolití, kterému byli obyvatelé Pobřeží slonoviny během posledních čtyř měsíců povolební krize vystaveni. Pan Gbagbo by proto měl být předán spravedlnosti, aby se zodpovídal ze svých činů.
EU prostřednictvím své vysoké představitelky paní baronky Ashtonové poblahopřála prezidentu Ouattarovi k jeho vítězství, ale je si vědoma toho, že mnohé úkoly ho ještě čekají. Vyhrál válku, ale nyní musí vyhrát mír. Musí být obnoveno právo a pořádek, aby statisíce lidí, kteří odešli ze svých domovů, a opustili dokonce i svou zem, se nyní mohli cítit v bezpečí pro návrat domů. Musí se znovu nastartovat hospodářství, aby se ukončilo posledních deset let recese a byl zajištěn růst a pracovní místa. Opět musí začít fungovat veřejná správa, aby mohly být poskytovány veřejné služby.
Po dlouhá léta krize stála EU na straně Pobřeží slonoviny. Spolupráce ze strany EU se projevovala formou humanitární pomoci, ale také formou pomoci po konfliktu, určené na obnovu a usmíření. Od roku 2003 bylo poskytnuto přibližně 500 milionů eur. V tuto kritickou chvíli by EU i nadále mělo Pobřeží slonoviny doprovázet. Připravuje se balíček pomoci, která bude zahájena v co nejkratší době. Nadešel čas začít pracovat na nastolení míru v Pobřeží slonoviny.
Cristian Dan Preda
jménem skupiny PPE. - (FR) Pane předsedající, události posledních 24 hodin v Pobřeží slonoviny jsou ohromující. Slyšeli jsme, že pan Gbagbo se rozhodl kapitulovat, avšak toto tvrzení bylo později dementováno. Republikánské síly prezidenta Ouattary, unavené čekáním na výsledek nekonečných hádek, nyní podnikly v Abidžanu ofenzivu.
Uprostřed všech těchto zmatků nezapomínejme, co nás přivedlo do současné situace. Dovolte, abych vám připomněl, že za poslední čtyři měsíce bylo zabito několik set lidí a je jeden milion vyhoštěných. Nesmíme ztrácet širší souvislosti. Příčinou toho, že jsme se dostali do této situace, je to, že pan Gbagbo tvrdošíjně odmítal uposlechnout výsledků voleb a přijmout porážku. Myslím si, že nyní, kdy se jeho režim po zběhnutí jeho stoupenců hroutí, nadešel konečně čas, aby pan Gbagbo předal moc právoplatnému prezidentovi Alassane Ouattarovi.
Navíc nesmíme zapomenout na porušování lidských práv a porušování humanitárního práva, k nimž v zemi došlo, což může představovat zločiny proti lidskosti. Nesmí se litovat žádného úsilí, aby byli viníci tohoto porušování pohnáni k spravedlnosti - a to zahrnuje mezinárodní soudnictví.
A konečně bych chtěl ocenit akci, kterou podnikla Operace OSN v Pobřeží slonoviny (UNOCI) s podporou francouzských sil k prosazení mandátu Rady bezpečnosti Organizace spojených národů, jehož cílem je ukončit nasazení těžkých zbraní a chránit civilisty.
Thijs Berman
Pane předsedající, ukončení mocenského boje v Pobřeží slonoviny je na dohled poté, co zahynulo více než 1 500 osob, z téměř jednoho milionu osob v regionu se stali uprchlíci, byly vypleněny celé ulice domů a ekonomika se zastavila. Země prožívá katastrofu, a to je cena, kterou Laurent Gbagbo musel zaplatit za to, že odmítl přijmout porážku. Jeho vytrvalé odmítání respektovat přání voličů zasluhuje důrazné odsouzení.
Odsouzení zasluhuje i mnoho dalších momentů: veškeré násilí za posledních několik měsíců, četná porušování lidských práv, hrozby, násilí vůči personálu Organizace spojených národů, projevy rozdmýchávající nenávist a únosy. Stále pokračují některé přestřelky, ale vyjednává se o Gbagbově odchodu, a to je dobrá zpráva. V Pobřeží slonoviny však je mimořádná situace. Mnozí obyvatelé Pobřeží slonoviny již nemají potraviny a vodu, protože se neodvažují opustit své domovy.
Je nezbytné poskytnout prezidentu Alassanu Ouattarovi veškerou pomoc během procesu návratu k právnímu státu, ve kterém lid bude moci žít v míru a beze strachu a ve kterém bude obnovena svoboda tisku. První, co se nyní musí stát, je návrat k právnímu státu. V této souvislosti je prezident povinen zabránit svým jednotkám v použití síly proti obyvatelstvu a je dobré, že Ouattara nařídil vyšetřit okolnosti, za nichž došlo k otřesnému masakru v Duékoué. Bez ohledu na to, jaké prostředky lid Pobřeží slonoviny k obnovení právního státu zvolí, zda to bude prostřednictvím soudů nebo prostřednictvím komise pro zjištění pravdy a usmíření, jedno je jisté: válečné zločiny jsou nepromlčitelné. Mezinárodnímu trestnímu soudu musí být umožněno, aby odvedl svou práci.
Sankce měly dopad: Gbagbo byl finančně vyčerpán. Nyní však musíme zajistit, abychom, jakmile se Ouattara ujme svého právoplatného úřady, začali sankce rychle rušit, protože se vše zastavilo. Ohroženy jsou nyní dokonce i programy poskytování léků osobám s HIV-AIDS v Pobřeží slonoviny. Pane předsedající, ti, kdo poskytují Pobřeží slonoviny pomoc, by nyní neměli nechat tuto zemi na holičkách.
Marielle De Sarnez
Pane předsedající, zatímco zdr hovoříme, konec krize v Pobřeží slonoviny je doufejme na dosah. Během příštích několika hodin všichni rádi uslyšíme, že pan Gbagbo kapituloval.
Mezinárodní společenství bylo velmi trpělivé, Africká unie podnikla několik pokusů o zprostředkování a Organizace spojených národů se po několik měsíců zdržela zasahování mezi obě strany. Nyní vstoupila do akce Operace OSN v Pobřeží slonoviny (UNOCI) s podporou francouzských jednotek Jednorožec (Licorne) a v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti, ale učinila tak s cílem chránit civilisty před těžkými zbraněmi, používanými úřadujícím režimem.
Krize v Pobřeží slonoviny by nyní měla posloužit jako příklad všem, kdo se nehledě na volební porážky odmítají vzdát moci. Tito jedinci musí pochopit, že odnynějška je mezinárodní společenství odhodláno právo prosazovat. Ale v zemích rozdíraných spory, kde koncepce státnosti se dosud vyvíjí, se nemůžeme spokojit s vyhlášením vítěze. Musíme usilovat o národní usmíření. To je zpráva, kterou musíme nyní vyslat panu Ouattarovi, který bude odpovědný za ustavení vlády národní jednoty.
Jelikož každý z obou táborů obviňuje z masakrů a zločinů proti lidskosti druhou stranu, musí být iniciováno vyšetřování, aby byl stanoven podíl na vině a vykonána spravedlnost. Spravedlnost může zahrnovat odplatu, ale může také přinést mír. Velice bych se přimlouvala za posledně zmíněnou volbu, pokud to Pobřeží slonoviny umožní znovu objevit mír a stabilitu a obnovit růst a rozvoj.
Judith Sargentini
Pane předsedající, jsem nyní zmatena. Slyšela jsem, jak maďarské předsednictví říká: pan Ouattara vyhrál válku, nyní musí vyhrát mír. Avšak celý den sleduji televizi, snažím se se všemi těmi zprávami udržet krok a zdá se mi, že Ouattara se dosud nachází v procesu vyhrávání války. Vypadá to, že se tak stane, ale stále je to poněkud vzdáleno.
Až se mu konečně podaří převzít svou funkci prezidenta země, zůstanou za ním čtyři měsíce utrpení, jež zanechaly zemi ve stavu kolapsu, hospodářství v troskách, lidské oběti a skupiny obyvatelstva rozeštvané proti sobě navzájem. Pěkný začátek nového období vlády v zemi! Používáme-li při popisu voleb, které vedly k válkám, výrazy jako "vítězství demokracie v Africe", zdá se mi, že musíme být svými slovy zmateni. Mnohem závažnější však je to, že tato země reagovala na volby takovým způsobem.
Co bychom my v Evropě měli nyní udělat, bude-li panu Ouattarovi umožněno převzít svou funkci? Myslím si, že svým bojkotem kakaa jsme ukázali, že jsme schopni rychle přijímat opatření a že dokážeme využít obchodu na podporu demokracie. Pobřeží slonoviny je jednou ze zemí AKT: jako taková dostává od nás rozvojovou pomoc a součástí celého obrazu musí tedy být politický dialog. Musíme do tohoto politického dialogu vstoupit s mužem, který je schopen ukázat, že dovede všechny části země opětovně sjednotit. Musí ukázat nám a zbytku světa, ale především svému vlastnímu lidu, že je schopen se přes toto násilí přenést a že je ochoten zjednat nápravu.
Marie-Christine Vergiat
jménem skupiny GUE/NGL. - (FR) Pane předsedající, je obtížné komentovat situaci v Pobřeží slonoviny, když se neustále mění a je neuvěřitelně nejistá.
Dovolte mi v úvodu poděkovat stínovým zpravodajům, kteří celé dnešní dopoledne pracovali na návrhu usnesení, jenž bude zítra předložen. Všichni společně usilujeme o to, abychom zajistili, že toto usnesení bude vyvážené a bude hledět do budoucnosti. Dnes již víme, že ukrutnosti byly pravděpodobně páchány oběma tábory a že viníci budou muset být postaveni před soud bez ohledu na to, o koho se jedná.
Hlavní obětí situace v Pobřeží slonoviny je obyvatelstvo Pobřeží slonoviny. Pozemní přítomnost Organizace spojených národů ve formě Operace OSN v Pobřeží slonoviny (UNOCI) nedokázala ochránit civilisty. Co je horší, s podporou francouzských vojenských sil podnikla akci proti jedné straně, údajně pod záštitou rezoluce OSN, ale takové, která pochází z roku 1975 a je tedy 36 let stará. Předseda Africké unie pan Obiang Nguema to včera jednoznačně odsoudil. Naštěstí se zdá, že UNOCI se nezapojila do konečného útoku, který nyní podle všeho vedou jednotky pana Ouattary.
Vzhledem k tomu všemu jsme nechtěli být s tímto usnesením spojováni a nebudeme pro něj hlasovat. Všichni jsme si vědomi úlohy Francie v Africe. Frankoafrika způsobila spoustu škody a děje se tak i nadále. Francouzské orgány se navíc touto politikou netají a prohlašují, že chtějí hájit a zachovat zájmy Francie.
Bruno Gollnisch
(FR) Pane předsedající, na našich moderních společenstvích, a zejména na evropské společnosti, a ještě konkrétněji na našem Parlamentu je hrozné to, že oplývají zjednodušenou stádní mentalitou: máme tendenci chovat se jako ovce.
Každý kromě posledních dvou řečníků prostě papouškuje to, co si přečetl v novinách, slyšel v rozhlase nebo viděl v televizi. Všichni nám říkají, že pan Ouattara vyhrál volby, což je dost možné, ale určitě to nebylo zcela jednoznačné.
Všichni nám říkají, že včerejší brutální vojenský zásah měl sloužit k neutralizaci těžkých zbraní. Tyto záležitosti jsou prezentovány těmi nejrůžovějšími slovy. Neutralizace těžkých zbraní je jiný výraz pro bombardování. Sám jsem viděl účinky bombardování. Jsem důstojníkem v záloze a mohu vám říci, že s bombardováním je spojeno zabíjení lidí, spalování lidí, vyhazování lidí do povětří. Jinými slovy jde o vojenskou akci prováděnou ve prospěch jedné strany proti druhé straně. Lze ji ospravedlnit, ale zde, mezi poslanci parlamentu, mezi politickými představiteli, bychom měli mít dostatek odvahy říkat pravdu.
Bylo nám také řečeno, že tyto zbraně byly používány k terorizování civilního obyvatelstva. Ale koneckonců za občanské války bývají někteří civilisté ozbrojení, zejména když jeden tábor má kalašnikovy a podporu poloviny armády dané země. Myslím si tedy, že s tímto pokrytectvím musíme skoncovat. Podnikli jsme brutální akci ve prospěch jednoho tábora proti druhému táboru. Byla tato akce oprávněná? Snad.
Dovolte mi uzavřít tím, že mi není jasné, jak pan Ouattara může být bez viny na ukrutnostech spáchaných jeho jednotkami, zatímco pan Gbagbo je vždy obviňován z ukrutností spáchanými jeho jednotkami.
(Řečník souhlasil s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu)
Cristian Dan Preda
(FR) Pane předsedající, chtěl bych se pouze zeptat pana Gollnische, zda se domnívá, že platí výsledek voleb, a zda to znamená, že vítězství pana Ouattary musí v konečném výsledku vést k jeho převzetí moci. Je to čistě otázka demokratické legitimity.
Byl jsem v Pobřeží slonoviny jako vedoucí mise volebních pozorovatelů a mohu vás ujistit, že volby byly platné a že měly jasného a nezpochybnitelného vítěze.
Bruno Gollnisch
(FR) Pane předsedající, pane Predo, řekl jsem, že pan Ouattara dost možná ve volbách zvítězil, ale nemyslím si, že to bylo tak jednoznačné, jak tvrdíte. V každém případě Ústavní soud Pobřeží slonoviny tento názor nezastával, i když je tento soud, stejně tak jako francouzský ústavní soud, jmenován na základě politické příslušnosti. Osobně bych byl rád, kdybychom se zaměřili na francouzské volby. Představuji skupinu, která má miliony voličů, s vedoucím představítelem, který se dostal do posledního kola prezidentských voleb, ale která nemá ani jednoho poslance v parlamentu, a dokonce ani jednoho senátora v našem vnitrostátním parlamentu. Ale vy jste k tomuto neslýchanému skandálu zcela neteční.
(Výkřiky "není k tématu" ze sněmovny)
Filip Kaczmarek
(PL) Pane předsedající, bývalý prezident Pobřeží slonoviny Laurent Gbagbo údajně včera dal najevo, že je ochoten kapitulovat, a požádal Organizaci spojených národů o ochranu. Jednání o Gbagbově kapitulaci pokračují. Jsou vedena poté, co síly loajální demokraticky zvolenému prezidentu Ouattarovi obsadily prezidentské sídlo v Abidžanu. Podle názoru předsedy vlády Soroa je konec Gbagbovy vlády otázkou hodin. Nejsem si tím jist, ale doufám, že se tak stane. Co však víme zcela jistě, je to, že v ozbrojeném konfliktu jsou zabíjeni také civilisté, včetně žen a dětí. Ve srážkách mezi stoupenci obou politiků zahynulo kolem 1 500 lidí a milion osob musel opustit své domovy. Před několika dny jeden z Gbagbových poradců řekl, že dokonce ani případný masakr v Abidžanu nepřesvědčí bývalého prezidenta, aby přiznal porážku v prezidentských volbách a předal moc. Lze proto snadno předvídat, co by se v Pobřeží slonoviny mělo stát: urychlené ukončení bojů, odchod bývalého prezidenta ze země, což výrazně stabilizuje situaci, výkon spravedlnosti nad všemi, kdo se dopustili válečných zkočinů nebo vražd, a stabilizace země. Evropská unie by všechna tato opatření měla podpořit.
Mitro Repo
(FI) Pane předsedající, zajisté jsme spěchali na pomoc Libyi, avšak vůči Pobřeží slonoviny jsme od listopadu zůstávali nečinní. Sankce uvalené radou jsou krok správným směrem, ale kdy budou zrušeny? Proč byly použity k zablokování vývozu kakaových bobů správou abidžanského přístavu a k uzavření ropné rafinérie? Nebudeme-li pomáhat, alespoň bychom neměli způsobovat ještě více problémů. Nevinnými oběťmi bude hospodářství Pobřeží slonoviny a dlouhodobě i evropští spotřebitelé.
Laurent Gbagbo musí odejít a měl by být podpořen urychlený návrat uprchlíků do jejich domovů. Okolní země nemohou současné množství uprchlíků zvládnout. EU musí pomoci s organizaci voleb a budováním demokratických institucí. Nemělo by však být bráněno normálnímu obchodu. Pobřeží slonoviny je nejlépe prosperující ekonomikou v západní Africe. Skutečným klíčem k opětovné stabilizaci země je hospodářská obnova a přístup vyvážené produkce na trhy EU. Budu očekávat od Komise odpověď.
Charles Goerens
(FR) Pane předsedající, na rozdíl od pana Gollnische jsem toho názoru, že nesmíme dovolit, aby umírali civilisté za všeobecné lhostejnosti, když jsou vystaveni síle a násilí ze strany nelegitimní hlavy státu.
Rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1975 zmocňuje mezinárodní společenství k tomu, aby zabrzdilo režim, který používá zbraně proti vlastnímu lidu. V daném případě to představuje pokrok, neboť již nejsme nuceni bezmocně hledět na to, jak je civilní obyvatelstvo terčem ukrutností páchaných jejich vedoucími představiteli.
Avšak i přesto, že bychom měli uvítat, že nyní již dokážeme na základě mezinárodního práva prolomit stěnu lhostejnosti, musíme také zajistit, aby byla přijata veškerá preventivní opatření, jež zaručí, že vojenská síla zůstane až tím posledním řešením. Bohužel, v Pobřeží slonoviny prezident Gbagbo nepodnikl nic, aby se tomuto konečnému výsledku vyhnul.
Až bude vše řečeno a napsáno, odvažuji se doufat, že rezoluce č. 1975 k Pobřeží slonoviny spolu s rezolucí č. 1973 k Libyi budou sloužit k odstrašení jiných před tím, aby s poukazem na státní svrchovanost omlouvali zabíjení svých vlastních občanů. Spojení Mezinárodního trestního soudu a postoje, který v poslední době zaujala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů, znamená, že beztrestné páchané barbarské činy již brzy přestanou být pravidlem, ale měly by se doufejme stát výjimkou.
Sabine Lösing
(DE) Pane předsedající, může být v hluboce rozdělené zemi, jako je Pobřeží slonoviny, dosaženo trvalého míru násilnými prostředky a může být vítěz prezidentských vobeb legitimizován? Zdá se to být krajně nejisté, zvláště když skutečné příčiny konfliktu nebyly vyřešeny. Země byla destabilizována v důsledku hospodářských problémů vyvolaných z velké části programy strukturálních změn Světové banky. Sankce, které byly spěšně uvaleny s cílem oslabit Gbagbovu vládu, situaci zkomplikovaly a vyvolaly v Pobřeží slonoviny humanitární krizi. Legitimita obou aspirantů na prezidentství je sporná. Za masakrování civilního obyvatelstva jsou odpovědné armády obou stran.
Znovu se Západ přiklání na jednu stranu a Organizace spojených národů (OSN) spolu s francouzskými jednotkami vede válku ve snaze zajistit vítězství jedné straně konfliktu. Budou evropské mocnosti znovu rozhodovat o osudu afrického lidu, jako tomu bylo v koloniálním období, ale tentokrát s podporou OSN? Kam se poděly zásady mezinárodního práva? Je toto idea, na které byla založena OSN? Místo toho, aby se zaměřila na mírové řešení, OSN, jak se zdá, podporuje občanské války nebo v nich straní jedné straně. V čím zájmu?
Michèle Striffler
(FR) Pane předsedající, dámy a pánové, chtěla bych zdůraznit, že kromě politické krize v Pobřeží slonoviny stojíme před skutečnou humanitární krizí, která může dost dlouho přetrvávat.
Povolební násilí si vyžádalo více než milion vnitřně vysídlených osob a uprchlíků. Navíc by tento příliv uprchlíků mohl v regionu znovu vyvolat značné napětí. Politickou dohodou, která se nyní formuje, se humanitární krize, dámy a pánové, nevyřeší. Chceme-li se vyhnout nejhoršímu z možných scénářů, musíme být schopni rychle reagovat. Ať se stane cokoli, bude v Abidžanu po několik měsíců trvat chaos.
Chtěla bych poblahopřát Komisi k rozhodnutí zvýšit svůj humanitární rozpočet na pětinásobek původní částky, čímž se evropská podpora zvýší na více než 30 milionů eur. Evropská unie musí zmobilizovat všechny potřebné zdroje na pomoc nejzranitelnějším skupinám obyvatelstva a musí sledovat, jak se vyvíjejí jejich požadavky.
Musíme také zajistit, aby větší mediální pokrytí věnované situaci v Libyi nezastínilo závažnost humanitární krize v Pobřeží slonoviny. Současná bezpečnostní situace navíc brání humanitárním pracovníkům v práci a v přístupu k lidem, což je hrozné.
Na závěr chci ještě říci, že nesmí existovat žádná beztrestnost: musíme udělat vše pro to, aby bylo spravedlnosti učiněno zadost.
Bernd Posselt
(DE) Pane předsedající, chtěl bych vyjádřit své překvapení nad tím, že zde opět není paní baronka Ashtonová. Ovšem těší mne, že ji zastupuje můj přítel, pan Németh. Rád bych viděl jeho, pana Füleho nebo jinou osobu, která trvale koordinuje zahraniční politiku Evropské unie, a ne někoho, kdo bývá zde, v Evropském parlamentu, jen zřídka.
K samotné problematice bych chtěl zcela jasně říci, že Pobřeží slonoviny má samozřejmě mnoho problémů, které je třeba vyřešit. Avšak jasným vítězem voleb byl prezident Ouattara a on je tou osobou, která má demokratickou legitimitu. Takový je názor Africké unie a mnoha jiných orgánů. Měli bychom proto být vděčni, že Organizace spojených národů (OSN), a především generální tajemník OSN a prezident Sarkozy zabránili masakru podobnému těm, k nimž došlo v jiných afrických státech, jako např. ve Rwandě nebo Konžské demokratické republice. Proto bychom se kvůli tomu neměli hašteřit.
Problémy to samozřejmě nevyřeší. Avšak když začne OSN kritizovat pan Putin a říkat, že generální tajemník OSN překročil svůj mandát, destabilizuje to OSN v době, kdy je jí naléhavě zapotřebí. Také Africká unie by neměla vyjadřovat své názory tak hlasitě, protože naprosto nedokázala v této krizi pomoci. Demokracii v Pobřeží slonoviny měla pomoci nastolit Africká unie. My, Evropané jsme se v minulosti dopustili mnoha chyb a dopouštíme se stále nových. Ale v tomto případě za chyby může někdo jiný.
Předsedající
Naše služby mne informovaly, a myslím si, že je důležité to vědět, že počátkem roku kancelář místopředsedkyně/vysoké představitelky zaslala seznam plenárních zasedání, kterých se bude moci zúčastnit. Již od té doby bylo známo, že zde tentokrát nemůže být, a proto, máme-li rozpravu, která se týká otázek jako je tato, musí ji očividně zastupovat někdo jiný, a to by mělo být jasné.
Nyní přecházíme na postup zvednuté ruky. Jsou zde tři řečníci.
Mariya Nedelcheva
(FR) Pane předsedající, násilí v Pobřeží slonoviny se skutečně stupňuje. Politický konflikt mezi dvěma jedinci bohužel vyústil v humanitární krizi.
Základní demokratická zásada respektování výsledků voleb musí být samozřejmě dodržena. Odchod pana Gbagba je proto nevyhnutelný. Otázka zní: co bude dál? Existuje nebezpečí, že napětí mezi oběma tábory se zintenzivní. Jaké máme plány postupu, jestliže vypukne občanská válka? Měli bychom usilovat o dosažení tří cílů.
Naší první prioritou musí být zachování míru a stability, které jsou nutné k tomu, aby se lid Pobřeží slonoviny mohl vrátit ke svému každodennímu životu: jídlu, poskytování péče, práci a chození do školy. Musí být vytvořena nezávislá komise, aby vyšetřila násilí spáchané od začátku konfliktu.
Za druhé Operace OSN v Pobřeží slonoviny a Africká unie musí pokčovat ve svých činnostech. Měli bychom však také zvážit vytvoření mechanismu pro dialog, který bude zahrnovat všechny zainteresované strany v zemi i v rámci širšího mezinárodního společenství.
A konečně dovolte, abych vám připomněla, že Evropská unie vyslala volební pozorovatelskou misi. Unie musí nyní vyvinout tlak, aby doporučení, jež předložila, byla vzata v úvahu a začleněna do procesu následujícího po skončení krize.
Catherine Bearder
Pane předsedající, sedím zde a přitom s pomocí moderní technologie sleduji, jak se vyvíjí situace v Pobřeží slonoviny. Toto zařízení hraje svou roli v Pobřeží slonoviny právě tak, jako ji hrálo v severní Africe, kdy lidé textovými zprávami žádali o pomoc a o lékařskou pomoc.
Za posledních šest měsíců byla trpělivost přátel Pobřeží slonoviny podrobena těžké zkoušce: bylo to jako srážka pomalu jedoucích aut, kdy jsme sledovali, jak tato země sklouzává do situace, ve které se nyní ocitla - a trpí vždy ti nejzranitelnější. V tomto týdnu jsme zde hovořili o uprchlících, přicházejících do Evropy ze severní Afriky, ale slyšeli jsme také zprávy o téměř milionu lidí prchajících do sousedních zemí, které jsou stejně chudé, nebo ještě chudší než Pobřeží slonoviny. Přátelé této země musí být v pohotovosti, abychom ji co nejdříve pomohli vrátit k normálnímu, zdravému vývoji a poskytli tamnímu lidu šťastnou perspektivu do budoucna.
Ilda Figueiredo
(PT) Pane předsedající, situace občanské války v Pobřeží slonoviny zůstává znepokojivá, země je hospodářsky paralyzována a lid postižen intenzivním násilím a uvržen do humanitární krize. Je načase to zastavit. Víme, že tamní dramatická situace má dlouhodobé příčiny, zejména chudobu a sociální nerovnost, jež jsou dědictvím někdejšího kolonialismu či plánů na strukturální změny, které zde po řadu let uplatňuje Mezinárodní měnový fond (MMF). Avšak poslední čtyři měsíce utrpení po volbách ukázaly, jak politováníhodné je, že mezinárodní společenství, včetně Evropské unie, nevyužívá potřebnou měrou pro mírové a politické řešení krize diplomatické prostředky.
Politováníhodná je také úloha Francie v této záležitosti, neboť před pokračujícím využitím diplomatických prostředků dala přednost vojenské intervenci. Vyzýváme proto k zastavení války a násilí ze všech stran a naléhavě vyzýváme EU, aby podle toho i jednala.
Zsolt Németh
jménem místopředsedkyně Komise/vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku.
(HU) Pane předsedající, dámy a pánové, řečeno slovy známého maďarského básníka: "Kdo mezi vrahy mlčí, je spolupachatelem." Když vidíme, jak umírají tisíce a lidé prchají po milionech, nemůžeme se spokojit s frázemi o mírových holubicích, ale musíme něco udělat. A dříve než někdo bude srovnávat akci v Libyi a v Pobřeží slonoviny s akcí v Iráku, chtěl bych všem připomenout, že nynější akce nepřipomíná Irák nebo dokonce Afghánistán, ale Rwandu a Kosovo, a není náhodou, že jsme v posledních několika týdnech tolik hovořili o tom, že máme, jak jsme to formulovali, "právo a povinnost chránit" civilisty, občany.
Rád bych tedy zopakoval, že ano, pan Gbagbo prohrál svůj boj, je sám ve svém bunkru a očekává svůj osud. Rád bych také zdůraznil, že právní základ pro tuto akci je za současné situace nesporný. Rada bezpečnosti OSN přijala rezoluci č. 1975 a tato rezoluce poskytuje naprosto jasný mandát k akci. Za třetí bych rád také zdůraznil, že spáchané zločiny již nesmí zůstat obestřeny nejasnostmi a nevyšetřeny. K mému velkému uspokojení zákonně zvolený prezident Ouattara, jakož i předseda vlády, vyslovili souhlas s tím, aby OSN provedla mezinárodní vyšetřování spáchaných masakrů, a jasně to podporují. Vyšetření těchto masakrů je proto již součástí a velmi jasným předpokladem jakéhokoli řešení.
Pokud jde o příspěvek Evropské unie, organizace ECHO již v tuto chvíli předpokládá poskytnout 30 milionů eur formou humanitární pomoci a, jak jsem také naznačil ve svém úvodním vystoupení, bude Evropskou unií v brzké době připraven balíček, kterým Evropská unie podpoří cíle legitimně zvoleného prezidenta a vlády v oblasti hospodářství a budování institucí.
Předsedající
Obdržel jsem sedm návrhů usnesení předložených v souladu s čl. 110 odst. 2 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat zítra v poledne.
(Zasedání bylo přerušeno ve 20:35 a pokračovalo ve 21:00).


Systém protiraketové obrany USA (rozprava)
Předseda
Další bod se týká prohlášení Rady a Komise k systému protiraketové obrany USA.
Janez Lenarčič
úřadující předseda. - (SL) Rada neprojednávala umístění systému protiraketové obrany USA na území Evropské unie. Proto bohužel nemohu sdělit postoj Rady k této záležitosti, ale rád bych vám připomněl, že umístění ozbrojených sil nebo vojenského zařízení spadá do pravomoci každého jednotlivého členského státu. Z tohoto důvodu rozhodují členské státy o takových otázkách nezávisle.
Dovolte mi, abych to objasnil: mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými doposud neproběhly žádné diskuse o umístění protiraketového systému. A žádná ze stran ani neplánovala žádnou možnou spolupráci v této oblasti. Rada Evropské unie proto neplánovala žádná jednání, na kterých by tuto záležitost projednala, a to ani se Spojenými státy americkými, ani se Severoatlantickou aliancí. Jak víme, protiraketová obrana je předmětem spolupráce v rámci NATO a také v rámci Rady NATO-Ruská federace.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - Pane předsedo, dnes budu velmi stručná, protože Komise má v této záležitosti velmi malou kompetenci.
Ale dovolte mi říci, že interakce mezi Spojenými státy americkými, Ruskem a členskými státy EU v oblastech bezpečnosti a obrany má pro tato důležitá partnerství širší důsledky. To je jasné. Proto přestože, jak jsem uvedla, opravdu nemáme kompetence nebo odpovědnost v této otázce, doufáme, že bude možné nalézt vyrovnané řešení, které bude nakonec uspokojivé pro všechny.
Od samého začátku jsme vítali rozhovory na vysoké úrovni, které začaly v říjnu minulého roku v Moskvě a na které navázaly schůzky expertů. A v nedávném přímém dialogu mezi Moskvou a Varšavou vidíme příležitost k objasnění příslušných postojů týkajících se státní suverenity.
Na závěr bych ráda řekla, že nehledě na fórum, na jakém jsou tyto otázky diskutovány, ať už je to NATO nebo OSCE, by myslím bylo důležité, aby do rozhodování o budoucnosti evropské bezpečnostní architektury byla zapojena i Evropská unie
Karl von Wogau
jménem skupiny PPE-DE. - (DE) Pane předsedo, dámy a pánové, když zde v Evropě hovoříme o protiraketové obraně, diskuse se obvykle točí okolo umístění systému, který plánují Spojené státy v Polsku a České republice. Mnoho lidí si není vědomo, že se jedná o pouhá rozšíření stávajícího systému, který je navržen k obraně Spojených států amerických. My v Evropském parlamentu se však musíme zaprvé a především zaměřit na dopad, který bude tento systém mít na bezpečnost evropského kontinentu. Jak víme, Spojené státy již utratily za svůj systém protiraketové obrany více než 100 miliard dolarů a investují dalších deset miliard ročně do jeho pokračujícího vývoje. A přece jsou Spojené státy mnohem dál od potenciálních zdrojů nebezpečí, než jsme my v Evropě. Stávající situace by se dala tak trochu připodobnit situaci, kdy Lucembursko utrácí peníze za stavbu hrází, ale Nizozemsko nepovažuje za nutné se zachovat podobně.
Musíme si položit otázku, zda nebezpečí skutečně existuje, a pokud ano, jestli na ně potřebujeme reagovat. Rozprava s panem Solanou, kterou jsme právě slyšeli, ukazuje, že situace v Íránu zůstává zdrojem obav. Jsme si také vědomi hrozby, která by mohla vyvstat z nestabilní situace v Pákistánu.
My v podvýboru pro bezpečnost a obranu jsme se zapojili do intenzivního dialogu s představiteli Spojených států amerických, včetně generála Henry Oberinga, ředitele Agentury protiraketové obrany. Z těchto rozhovorů jasně vyplynulo, že by tento systém USA byl teoreticky schopen ochránit část Evropy, ale ne celý kontinent. Zejména by nemohl ochránit Kypr, Maltu, části Řecka, Rumunska, Bulharska nebo jižní Itálie. Z evropského pohledu však nemůžeme rozdělení našeho kontinentu na oblasti s odlišnými úrovněmi bezpečnosti tolerovat. Proto tedy musíme společně definovat naše společné evropské bezpečnostní zájmy v tomto kontextu.
Stávající hodnocení nám připomíná, že v současné době neexistuje žádné fórum, kde by se tato otázka projednávala a kde by tyto společné evropské bezpečnostní zájmy byly definovány. Toto je evidentně další oblast, která vyžaduje velmi těsnou koordinaci s Ruskem.
Očekáváme, že na summitu NATO v Bukurešti, který se koná v dubnu, budou předloženy návrhy na společný systém, a očekáváme, že tyto návrhy vezmou v úvahu naše specifické evropské bezpečnostní zájmy.
Jan Marinus Wiersma
jménem skupiny PSE. - (NL) Pane předsedo, není to poprvé, kdy jsme tuto otázku projednávali; není to ani poprvé, kdy jsme dostali podobné odpovědi od Rady, která říká, že zde nemá žádné kompetence, stejně jako to říká i Komise, i když - a za to jí musím pogratulovat - paní komisařka nakonec řekla, že je třeba záležitosti v Evropské unii jinak organizovat.
Pokud se stane něco, co se dotkne bezpečnosti všech Evropanů a co spadá pod bezpečnostní strategii, kterou nám pan Solana popsal, je třeba, abychom o tom mezi sebou mohli mluvit. Parlament naštěstí je schopen o tom mluvit. Je to otázka, která se týká jak občanů, tak členských států Evropské unie, takže cítíme, že je naprosto v pořádku, aby to bylo na pořadu jednání.
Nemám v úmyslu vracet se ke všem námitkám, které naše skupina proti tomuto plánu, se kterým přišli Američané, již vyslovila. Co však považujeme za nesprávné, je, že probíhají dvoustranná vyjednávání se dvěma členskými státy NATO, které - ať už shodou okolností nebo z jiného důvodu - jsou také členskými státy Evropské unie, a to ovlivňuje vztahy s Ruskem, včetně vztahů, které má tato země s Evropskou unií. Je také špatné, že se tento systém vytváří jednostranně, třebaže v rámci NATO, a že nebylo jasně vysvětleno, k čemu přesně je tento systém potřebný, zda bude fungovat a zda se nestává příliš nákladným.
V Polsku probíhá v této chvíli velmi zajímavá rozprava, při které nová vláda řekla, že může být připravena spolupracovat na systému, ale proto, že to chtějí Američané a protože v sázce je spíš bezpečnost Ameriky než Polska. A přece jen je systém pro bezpečnost Polska nakonec více ohrožením než zlepšením. Proto také Poláci žádají o více pomoci například s rozvojem vzdušné obrany pro polskou armádu, a tak vytvářejí určitý druh závodů ve zbrojení.
Je tedy zajímavé, že v Polsku začala rozprava o tom, zda je tento systém užitečný nebo nezbytný, a že nový polský premiér nebo alespoň polský ministr zahraničí měl odvahu o tom s Ruskem mluvit. Bezvýhradně to podporujeme.
Situace v České republice je poněkud odlišná. Tam máme dojem, že jak systém, tak to, čím do něho země přispívá, jsou protlačovány proti vůli jejích občanů, protože jsem přesvědčen, že 70 % Čechů je proti výstavbě systému. Proto mám obavy, že se daly do pohybu akce, které mají ještě tento rok protlačit rozhodnutí uzavřít smlouvy s Polskem a Českou republikou, dříve než vládu ve Spojených státech převezme - doufejme - nová správa. Víme, že demokraté jsou, pokud se týká rozvoje systému protiraketové obrany, poměrně skeptičtí.
V každém případě doufáme, že se o tom Radě bude jednat, a naléhavě žádáme, aby se tato záležitost brala velice vážně. Pokud projde, bude to určitě mít dopad na naše již tak těžké vztahy s Ruskem. Veřejnost je zneklidněna. Máme tady nové závody ve zbrojení a existuje ještě několik jiných věcí, o kterých podle nás musí Parlament hovořit. Jednali jsme tak v minulosti a měli bychom tak jednat i nadále.
Myslím, že naším hlavním úkolem je zjistit, zda je to nezbytné; zda se nejedná o začátek nových závodů ve zbrojení, zda to skutečně zlepší bezpečnost a zda nám to skutečně pomůže bojovat s "ničemnými státy". Stále ještě nejsem přesvědčen, že Íránci budou schopní odpálit rakety tak rychle, jak to Američané tvrdí. To je další věc, o které máme rozporuplné informace. Takže doufám, že můžeme diskusi o tomto tématu posunout dopředu a také monitorovat, co se děje v Polsku a České republice. Moje skupina je i nadále proti tomuto systému.
Anneli Jäätteenmäki
jménem skupiny ALDE. - (FI) Pane předsedo, největší hrozbou pro lidstvo není šíření jaderných zbraní do jiných zemí. Skutečným problémem je existence jaderných zbraní obecně. Jedinou etickou a trvalou alternativou pro náš přístup k protiraketovým obranným systémům a jiným systémům jaderných zbraní je vzdát se jejich používání. Evropská unie by se také měla zavázat k novým dohodám o kontrole zbrojení a proaktivně usilovat o iniciování procesu odzbrojení.
Systém protiraketové obrany USA by zvýšil riziko jaderné války. Jaderný štít plánovaný pro Polsko a Českou republiku je založený na předpokladu, že jadernou válku lze vyhrát. Typ protiraketové obrany uplatňovaný Spojenými státy se radikálně liší od jejich dřívější politiky odstrašování, protože cílem této politiky bylo zabránit jedné zemi v odvetě vůči jiné zemi. Dřívější odstrašující účinek jaderného zbrojení je tedy mimo hru. Rovnováha strachu proto mizí. Proto je tedy protiraketový systém USA v Polsku nebo České republice zásadní záležitostí, která vyvolává obavy v celé Evropě a ve všech jejích členských státech. A protože tomu tak je, je důležité, aby EU o této záležitosti diskutovala a dala najevo obavy svých občanů. Opravdu bychom zde měli zvážit, jestli to zlepší bezpečnost Evropy a obrany Evropy nebo zda to nebude mít jiný účinek, kdy tento nový systém ve skutečnosti bezpečnost v Evropě oslabí.
Ģirts Valdis Kristovskis
jménem skupiny UEN. - (LV) Dámy a pánové, rétorika prezidenta Putina nás občas upomíná na možnost, že by Rusko mohlo namířit svoje rakety na Evropu. To dokazuje, že mezi Spojenými státy a Ruskem je určitá strategická rovnováha. Žádná taková rovnováha ovšem neexistuje mezi Evropou a Ruskem. A nemohou ji zajistit ani "jaderné deštníky" Francie a Velké Británie. Jsem proto přesvědčen, že je správné se ptát, jak lze zajistit společnou protiraketovou obranu spíše pro Evropu než Spojené státy. Diskutujeme o těchto otázkách pouze protože se Spojené státy starají o svoji obranu? Paní Ferrero-Waldnerová, členové Komise a Evropské unie se takovou formou obrany ani nezabývají. Nemyslíte si, že je prostě přirozené, aby se Spojené státy, NATO a také určité členské státy o této záležitosti rozhodovaly společně? Jsem přesvědčen, že Evropská unie musí formulovat jednoznačný postoj, který by pak měl být realizován společně s NATO a Spojenými státy. Jinak bychom tady neměli marnit čas, protože o všem bude rozhodovat NATO.
Daniel Cohn-Bendit
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Pane předsedo, pane ministře, paní komisařko, připouštím, že se nepochybně jedná o novou evropskou politiku. Připomíná mi to mého syna, když mu byly čtyři roky. Když jste se ho zeptali: "Kde jsi?", dal si ruce na oči a řekl: "Já tady nejsem." A právě to nám říká Komise: "My tady nejsme. To nemá s námi nebo s Evropou nic společného."
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Je mi líto, ale to je naprostý nesmysl. Musíme se teď rozhodnout, jestli chceme společnou evropskou zahraniční a bezpečnostní politiku. Máme novou smlouvu, která nám dává našeho vlastního ministra zahraničí s odpovědností za společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, a když máme společného ministra zahraničí, budeme jistě muset jednat o záležitostech na evropské úrovni, ne jako jednotlivé vlády, které projednávají bezpečnost své země s jinými jednotlivými vládami, nebo jako pan von Wogau, který trvá na svém názoru, že Evropa je ohrožena Íránem nebo kdovíjakými jinými zeměmi. Nesdílím tento názor a opravdu musíme o věcech alespoň jednat na evropské úrovni. Nemůžeme jednoduše říci, že Američané přišli na nějaký pošetilý plán, že George Bush za šest měsíců už nebude ve své funkci, takže možná od toho svého pošetilého plánu upustí, ale Evropané s tím vším nemají nic společného.
Jsme velmi skeptičtí k celé této strategii protiraketové obrany, ale jsme pevně přesvědčeni, že je to něco, o čem máme my Evropané povinnost mezi sebou hovořit. Nejedná se o rozhodnutí, které leží na Polácích nebo Češích jako členech Evropské unie nebo na členech jakékoliv jiné konkrétní národnosti - zítra na Rumunech a Bulharech, jiný den na Sicilanech nebo někom jiném. Ne, máme společný zájem na přijímání rozhodnutí o naší bezpečnosti. Je to v podstatě stanoveno ve smlouvě, kterou jste ratifikovali a kterou my máme v úmyslu ratifikovat, v ustanoveních o společné zahraniční a bezpečnostní politice. A proto tato otázka musí být záležitostí Evropské unie. Takové rozhodnutí nemůže být přijato dvoustranně mezi Polskem a Spojenými státy nebo mezi Českou republikou a Spojenými státy. Je to evropské rozhodnutí. Je to evropský problém a my musíme najít evropské řešení.
Vladimír Remek
jménem skupiny GUE/NGL. - (CS) Vážení přítomní, oceňuji, že se problém umístění prvků americké protiraketové obrany na území Česka a Polska, tedy na území Evropské unie, dostává na půdu Evropského parlamentu, tj. nejdemokratičtější instituce, protože přímo volené občany Unie, a těch se tento problém dotýká.
V této souvislosti zdůrazňuji, že se opírám jak o názory svých kolegů z frakce GUE/NGL, tak o svoji vlastní zkušenost vojenského odborníka, ale hlavně o většinový názor občanů mé země, kde je 70 % obyvatel proti umístění amerického radarového systému.
Americká protiraketová obrana je nám prezentována jako obranný štít. Proč tedy nebylo například umožněno České republice prodat pasivní radiolokační systém Tamara bez výkonných zbraňových prostředků do Číny? Zdůvodněním je, že by Čína získala neadekvátní výhodu ve vztahu k ostatním zemím. Není to ale manipulace s pojmy? Není pravým důvodem instalace radaru v České republice také získání výhody? I laik chápe to, co znali válečníci už dávno před Hanibalem, že totiž štít v rukou bojovníka je prostředek pro lepší a efektivnější využití jeho meče.
Deklaruje se zvýšení bezpečnosti. Ale nejde vlastně o zvýšení bezpečnostních rizik? Budeme totiž logicky rázem cílem číslo jedna pro potencionální protivníky. Tvrdí se nám, že máme USA vyhovět, abychom potvrdili, že jsme dobří spojenci. Kanada také nevyhověla a je špatný spojenec USA? Nepoučila se třeba z účelového zdůvodnění vojenských akcí v Iráku?
Divíme se reakci Ruska. Pokud USA jednostranně vypověděly dohodu o ABM a podnikají kroky, které jim mají přinést výhodu, pak se mi tato reakce nezdá nelogická. Byla snad Spojeným státům po chuti před lety blízká přítomnost sovětských raket na Kubě?
USA jsou určitě velmocí a jejich stanoviska, návrhy a požadavky nelze jen tak shodit ze stolu. Ale pokud nám jde skutečně o větší bezpečnost, zejména pro Evropu, cesta vede složitějším směrem vyjednávání a dohod, a ne jednostranných kroků. V tom je zodpovědnost nejen velkých hráčů USA a Ruska, ale i nás samotných v Evropské unii.
Jana Hybášková
(CS) Proliferace nosičů středního a středně-dlouhého doletu na přelomu 21. století je ohromná. Bohužel bez existence mezinárodního bezpečnostního režimu ji neumíme zastavit jinak než účinnou obranou.
Účinná obrana je svrchovaným právem členských států Unie. Sjednávání SOFA, které právě probíhá v Praze, je legitimním právem České republiky. Protože radar umístěný na území České republiky bude poskytovat bezpečnost mnoha evropským zemím a bude to poprvé, co Česká republika, po léta okupovaný stát, bude moci aktivně přispět k evropské bezpečnosti, musí česká vláda jednat obzvláště odpovědně.
Protiraketová obrana musí být důvěryhodná, obranná a musí respektovat nedělitelnost bezpečnosti. Proto vítáme informace o bukurešťském summitu, který by měl rozhodnout o výstavbě komplementárního LTBMD systému. Přenesení jednání do NATO je zárukou splnění nedělitelnosti. Vyjasnit, že se jedná o čistě obranný systém, je předmětem americko-polsko-česko-ruských jednání.
Zbývá třetí bod - účinnost. I s ohledem na to, co víme o íránských listopadových testech, musíme si říct: "Uvědomme si společnou odpovědnost. Neničme účinnost společné obrany vzájemnými spory o to, zda se vůbec máme bránit."
Libor Rouček
(CS) Dovolte, abych využil tohoto jednominutového projevu a vyzval Radu Evropské unie i vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku k diskusi k tématu americké protiraketové obrany na evropské úrovni.
Umístění prvků americké protiraketové obrany v Evropě je celoevropskou otázkou. Není to jen záležitostí Čechů, Poláků či Američanů. V sázce jsou vztahy uvnitř Evropské unie, vztahy EU-NATO, vztah Evropa-Spojené státy, Evropa-Rusko. Zařaďte proto tuto otázku na pořad jednání Rady.
Pokud jde o Českou republiku, zde bych chtěl uvést jednu skutečnost. Sedmdesát procent občanů České republiky je proti tomuto systému. Tři čtvrtiny občanů České republiky vyžadují referendum k tomu systému. Česká vláda nekomunikuje s veřejností, česká vláda neinformuje poslance českého parlamentu, česká vláda dělá vše za zády českých občanů. I to je potřeba vědět a i na to je potřeba v Radě Evropské unie poukázat.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Pane předsedo, dovolte mi nejprve všem připomenout, že štít protiraketové obrany není jenom záležitostí Polska a České republiky. Týká se také Spojeného království a Dánska, protože do tohoto systému mají být zahrnuty také zařízení v obou těchto zemích. Takže nehovořme pouze o Polsku a České republice.
Zadruhé štít protiraketové obrany a zařízení, která jsou jeho součástí, nebudou magnetem pro teroristy. Teroristé útočí na měkké cíle, ne vojenské základny s dobrou obranou.
A nakonec zatřetí. Evropská unie není vojenský spojenec. Je možná škoda, že není, ale je to tak, a nová smlouva, Lisabonská smlouva, v tomto ohledu nic nemění. Protože tomu tak je, je otázka obrany buďto odpovědností NATO, nebo odpovědností zemí, které se nerozhodly připojit k alianci a chtějí se bránit samy. Je nasnadě, že v NATO musí dojít k diskusi o způsobu, jak by tento systém měl zapadat do jiných systémů, které má NATO v plánu vyvíjet. Je to naprosto nezbytné. Nezapomínejme, že členy NATO je 21 zemí v Evropské unii.
Milan Horáček
(DE) Pane předsedo, jeden skvělý protiválečný román je o dobrém vojáku Švejkovi a napsal ho Jaroslav Hašek. Postoj, který zaujala Komise a Rada, Švejka zastiňuje; překonává také Franze Kafku a dokonce překonává i pštrosa. Tuto politiku strkání hlavy do písku nemůžeme sledovat. Musíme o této otázce diskutovat mezi sebou, na půdě Evropského parlamentu, ale také o ní musíme samozřejmě diskutovat se členy NATO. Musíme o ní diskutovat s Čechy, Poláky a Rusy. Jedná se o zásadní proces, který musí probíhat v celoevropském měřítku.
Tobias Pflüger
(DE) Pane předsedo, technickou funkcí plánovaného protiraketového systému je znemožnit potencionálnímu nepříteli možnost druhého úderu - o tom není pochyb. Jinými slovy - jedná se také o útočný systém. To je třeba vzít během rozpravy v úvahu. Ať už je takový raketový systém vytvořen Spojenými státy, NATO a Spojenými státy nebo jakoukoliv jinou kombinací partnerů, zůstává programem zbrojení. Pro mě je charakteristickým rysem, že Evropská unie není schopna přijít se společným postojem k této otázce. V tomto ohledu je společná zahraniční a bezpečnostní politika Evropské unie vystavena posměchu. Pan Cohn-Bendit může citovat Reformní smlouvu do soudného dne - dokud bude trvat stávající situace a dokud nebude přijat žádný postoj, Unie ze sebe jednoduše udělá terč posměchu.
Naším úkolem je jasně říci, že tento protiraketový systém nechceme. Je skutečností, že velice zřetelná většina tohoto Evropského parlamentu tomuto systému říká "ne". V zemích Evropy, včetně České republiky, stojí veřejné mínění pevně proti protiraketovému systému a polská vláda svůj postoj nepochybně vytříbila. Z těchto důvodů bych přivítal, kdybychom přijali usnesení, ve kterém Parlament jasně odmítne tento raketový systém.
Jan Zahradil
(CS) Dovolte, abych poděkoval Radě, ztělesněné slovinským předsednictvím, a Komisi v podobě paní komisařky Ferrero-Waldnerové za to, že se celkem striktně přidrželi znění evropských Smluv, podle kterých jde o problematiku, která spadá plně do jurisdikce národních států. A dovolte mi, abych připomněl, že i v nové Lisabonské smlouvě se explicitně praví, že otázky národní bezpečnosti jsou plně v jurisdikci jednotlivých členských států Evropské unie.
Jsem přesvědčen, že evropská bezpečnost je nedělitelně spojena s bezpečností celého euroatlantického prostoru a v situaci, kdy Evropská unie není ani finančně, ani technologicky schopná zajistit bezpečnost svých členů před novými riziky, toto spojení vyvstává ještě v daleko větší naléhavosti.
Pokud jde o vůli obyvatel, která tady byla několikrát zmíněna, mohu jenom připomenout, že ti, kdo se odvolávají na průzkumy veřejného mínění a požadují referendum, jsou často titíž, kteří odmítali referendum v jiné velmi důležité otázce, tj. v otázce nových evropských Smluv.
Oldřich Vlasák
(CS) Dámy a pánové, já bych s dovolením shrnul veškeré argumenty.
V podstatě se nejedná pouze o zvýšení vlastní bezpečnosti České republiky, Polska, ale v podstatě i celé Evropy jako takové. Jednání o umístění takového zařízení spadá do kompetence národního státu jako takového. Obdobná zařízení existují i v jiných státech, v členských státech Evropské unie.
Řečníci, kteří zde dnes vystoupili, jasně poukázali na to, že existuje reálné nebezpečí. Uvědomme si, že v otázce bezpečnosti je třeba rozhodovat velmi rychle. A toto rozhodnutí má význam i preventivní. Jedině, když budeme připravení a silní, můžeme přinutit agresory k jednání a k dodržení bezpečnostních podmínek.
A závěrem bych chtěl říci, že naprosto odmítám, že by česká vláda nekomunikovala o tomto zařízení s občany, a že v současné době probíhá již několikaměsíční informační kampaň..
Miloslav Ransdorf
(CS) Já bych si dovolil čtyři poznámky k tématu.
Za prvé, je tady zakládající akt mezi NATO a Ruskou federací z května 1997. V tomto aktu se obě strany zavázaly, že na evropském kontinentu vyloučí společně použití síly a dokonce hrozbu silou. Pokud je tento akt platný, tak vlastně vylučuje, že by mohla na našem kontinentu vzniknout situace, o které se tu mluví.
Druhá poznámka se týká helsinského procesu. V Helsinkách se signatáři tehdejší smlouvy, tehdejší deklarace, zavázali, že budou snižovat přítomnost zbraňových systémů na evropském kontinentu. Tento trend by tímto postupem byl zvrácen. A domnívám se, že by se ve snižování zbraňových systémů na evropském kontinentu mělo pokračovat.
Třetí poznámka se týká počtu základen. Máme v osmnácti zemích Evropy americké základny. Teď s těmi novými základnami by jich bylo dvacet. Potvrdili bychom to co, říkal Zbigniew Brzeziński o Evropské unii, že je v podstatě americkým protektorátem.
A čtvrtá poznámka se týká smyslu celého systému. Ten je podle mě jasný. Jde o zpravodajské pokrytí a zpravodajskou kontrolu evropského celého kontinentu.
Urszula Gacek
(PL) Paní předsedkyně, premiér Tusk je citlivý na argumenty svých evropských sousedů. Možná účast Polska na tomto americkém projektu se nesmí stát zdrojem nedorozumění v rámci unie samotné. Nová polská vláda si cení dobrých vztahů se Spojenými státy, ale ví, že Polsko je především členem evropské rodiny.
Polsko si také všímá výhrad Ruska a reaguje klidně navzdory drsnému tónu, který nasadili někteří představitelé ruských ozbrojených sil. V současné době, kdy Evropská unie nemá společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, bude konečné rozhodnutí Polska o umístění prvků štítu protiraketové obrany na svém území jeho rozhodnutím svrchovaným. Polsko si cení různých názorů a nemá nikomu za zlé, je-li kritizováno.
Dámy a pánové, žádáme vás, abyste respektovali náš postoj, který musí nejprve a především zaručit bezpečnost našich vlastních občanů.
(Potlesk)
Janez Lenarčič
úřadující předseda. - (SL) Rád bych poděkoval panu Cohn-Benditovi za připomenutí skutečnosti, že se včera Slovinsko stalo druhým členským státem, který ratifikoval Lisabonskou smlouvu. Smlouva však ještě nenabyla účinnosti. Jak víme, potřebujeme, aby ji ratifikovalo ještě dalších 24 zemí, a slovinské předsednictví doufá, že ji státy ratifikují včas a že nová Lisabonská smlouva nabude účinnosti do plánovaného termínu.
Rád bych zdůraznil, že nepřinese žádné zásadní změny nebo cokoliv nového ve smyslu základních předpokladů, na kterých jsou založeny evropské bezpečnostní a obranné politiky. Zejména nezmění skutečnost, že tato politika je založena na pravomoci členských států, kterou si tyto státy ponechají ve sféře zájmu národní bezpečnosti a obrany.
Evropská unie již má evropskou bezpečnostní a obrannou politiku, která již zajišťuje rámec pro podobné diskuse také v Radě. Nebo jinak - takové diskuse se budou konat v rámci Rady, ale nebude tolik záležet na předsednictví jako na vůli a zájmu členských států. Dovolte mi, abych vás ujistil, že Rada bude o dnešní rozpravě a názorech, které během ní byly vyjádřeny, podrobně informována.
Předseda
Rozprava je uzavřena.


Prohlášení předsednictví
Předseda
Dámy a pánové, nejdříve bych vás rád požádal o pochopení a omluvil se za skutečnost, že toto zasedání začíná tak pozdě, ale jen před dvěma minutami jsem byl požádán, abych přednesl prohlášení k velmi smutné události. S vaším svolením bych teď toto prohlášení přednesl.
S velkým smutkem a rozhořčením vám oznamuji, že jsme se dnes dozvěděli o událostech ve městě Winnenden v Baden-Württembergu v Německu, kde bylo tragicky zabito patnáct lidí na střední škole Albertville. Pachatel, sedmnáctiletý bývalý student této školy, později spáchal sebevraždu. V průběhu přestřelky, která se odehrála ve městě v supermarketu, byli zraněni dva policisté, kteří pachatele pronásledovali.
Jménem Evropského parlamentu bych rád vyjádřil svou hlubokou soustrast a solidaritu s rodinami a všemi příbuznými obětí, jimiž jsou nevinní mladí studenti a tři učitelé z této školy.
Tato tragedie se stala pouze šest měsíců po podobné hrozné přestřelce ve škole v Kauhajoki ve Finsku. Je naším úkolem, jako odpovědných politiků Evropské unie a všech členských států, udělat vše, co je v našich silách, abychom zajistili, že budou podobné činy včas předvídány a že jim budeme předcházet, pokud je to něco, co můžeme ovlivnit.
Jsme také šokováni jinou tragickou událostí ve státě Alabama ve Spojených státech, kde běsnící střelec zastřelil alespoň deset lidí, než namířil zbraň proti sobě.
Ještě jednou bych rád jménem každého zde vyjádřil naši nejhlubší soustrast a solidaritu s oběťmi a jejich rodinami. Byl bych vděčný, kdybyste vzpomenuli na ty, kteří byli zabiti.
(Sněmovna povstala a držela minutu ticha)


Program práce
Předseda
Konečný návrh pořadu jednání tohoto dílčího zasedání, jak byl ustanoven Konferencí předsedů na jejich jednání v úterý 8. listopadu shodně s články 130 a 131 jednacího řádu, vám byl rozdán. V tomto návrhu pořadu jednání bylo zažádáno o následující změny:
Úterý:
Skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu žádala, aby prohlášení Rady a Komise týkající se lodních nehod v Černém moři bylo na pořadu jednání v úterý odpoledne po zprávě pana Leinena a aby odpolední zasedání bylo následně prodlouženo do 18:30. To by znamenalo, že otázky Komisi by nezačaly dříve než v 18:30, a byly by tak o půl hodiny kratší.
Kdo chce podat odůvodnění pro tento návrh?
Pokud není nikdo, kdo by vystoupil pro nebo proti tomuto návrhu, je tato záležitost uzavřena.
(Návrh nebyl přijat)
Středa:
Skupina Zelených/Evropské svobodné aliance žádala, aby bylo prohlášení Rady a Komise ohledně situace v Gruzii zahrnuto do společné rozpravy se zprávou pana Obiols i Germy a pana Tannocka a aby bylo odpolední zasedání následně prodlouženo do 18:30 a otázky Radě zkráceny o půl hodiny. Skupina rovněž žádala, aby byla rozprava o Gruzii zahrnuta do předložení návrhů usnesení a aby hlasování o této záležitosti proběhlo na listopadovém dílčím zasedání v Bruselu.
Kdo chce podat odůvodnění pro tento návrh?
Daniel Cohn-Bendit
(DE) Pane předsedo, není třeba tento návrh obhajovat: všem je známa situace v Gruzii a je jasné, že když řešíme problematiku sousedících zemí, měli bychom Gruzii zahrnovat. Toto by mělo být ustanoveno, aby se Rada mohla zorientovat. Poté bychom měli tiše postoupit vpřed s usnesením, protože věřím, že je důležité, aby Evropský parlament učinil jasné usnesení týkající se událostí v Gruzii. To by pak následně mělo být přijato v Bruselu. Toto je správný oficiální postup a já doufám, že všichni členové s ním budou souhlasit, abychom mohli v tomto směru pokročit dál.
Předseda
To bylo odůvodnění. Kdo je pro návrh?
Hannes Swoboda
(DE) Pane předsedo, chceme vyjádřit svou podporu z velmi důležitého důvodu. Revoluce růží s sebou přinesla do Gruzie mnoho pozitivních aspektů, zejména po režimu prezidenta Ševarnadzeho. Nyní hrozí velké nebezpečí, že tyto nepopiratelné úspěchy budou zmařeny, pokud nebude kritika opozice vyslyšena.
Podnět Evropského parlamentu by mohl pomoci prezidentu Saakašvilimu vrátit se na správnou cestu, to znamená začít dialog s opozicí.
Rád bych vás, pane předsedo, požádal, abyste zůstal v kontaktu s předsedkyní parlamentu, která je v této oblasti rovněž velmi aktivní, a pokusil se ji přemluvit k dialogu. To je základem této rozpravy a také řešením, proto celou záležitost zcela podporuji.
(Parlament návrh přijal)
Alfonso Andria
(IT) Pane předsedo, dámy a pánové, chtěl bych se omluvit. Žádal jsem již dříve o slovo, ale i přesto, že jsem povstal a několikrát se snažil tento úmysl dát najevo, nedostal jsem příležitost promluvit. Rád bych pochopil jednu věc. Měl jsem v úmyslu jménem skupiny Aliance liberálů a demokratů pro Evropu požádat Radu a Komisi o prohlášení o katastrofě v Černém moři. Neslyšel jsem, kdo byl pro a kdo proti, a nejsem si jistý, jaké padlo rozhodnutí. Jak jsem již zmínil, měl jsem to v úmyslu a tento požadavek jsem se snažil naznačit. Chtěl jsem se zeptat přímo pana předsedy: mělo by existovat prohlášení Rady a Komise o katastrofě v Černém moři. Žádám pouze o ujasnění, jak Parlament rozhodl.
Předseda
Pane Andrio, mějte prosím strpení. Jasně jsem vyvolával poslance, kteří by chtěli návrh odůvodnit. Nikdo se nepřihlásil. V místnosti ani nebyli přítomni ti, kteří jsou za řízení celého postupu zodpovědní. Díval jsem se velmi pečlivě a nenašel se vůbec žádný příspěvek, ani pro odůvodnění či podporu návrhu, a proto se sněmovna rozhodla, že nikdo nebude mít potřebu vyjádřit se proti návrhu, pokud nebyl odůvodněn. My zde jsme se, stejně jako v plénu, shodli, že tento návrh tedy nebude brán v potaz a nebude na pořadu jednání. Nyní proto žádám, abychom postupovali tak, jak jsme se právě dohodli.
Alfonso Andria
(IT) Pane předsedo, dámy a pánové, dovolte mi prosím podat vysvětlení. Postavil jsem se a dával znamení, dokonce i slovně, ale předseda mi naznačil, že mám přestat. Postavil jsem se několikrát. Žádám vás, abyste tento podnět zahrnuli na pořad jednání a zajistili vydání prohlášení Rady a Komise. V každém případě na začátku zasedání pan předseda zmínil žádost skupiny Aliance liberálů a demokratů pro Evropu.
Nechápu, proč nemůžeme mít rozpravu z důvodu, že žádost byla omylem opominuta. Žádal jsem o slovo, dokonce jsem povstal, ale nikdo to nezaznamenal.
Předseda
Tady v plénu si toho nikdo nevšiml, a proto jsem vám to také tak řekl. Pokud však máte pocit, že je to důležité, můžeme o celé záležitosti s radostí hlasovat.
Předseda skupiny Aliance liberálů a demokratů pro Evropu si přeje promluvit.
Graham Watson
Pan předsedo, vím, že se můj kolega pokusil pronést poznámku, když jste záležitost přednesl, ale jsem přesvědčen, že by bylo užitečné ujasnit komoře jednu věc: netoužíme po rozpravě o této záležitosti v Radě a v Komisi; víme, jak málo času s Radou tento týden máme. Pokud by však bylo vydáno prohlášení Komise a my bychom mohli vést rozpravu na jeho základě, pak by to bylo dostatečné.
(Parlament návrh zamítl)

(Plán práce byl tímto přijat)


Hlavní směry Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (přepracování) (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je zpráva, kterou předkládá pan Simpson jménem Výboru pro dopravu a cestovní ruch o návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (přepracování) - C7-0111/2009 -.
Pan Simspon se dnes nemohl dostavit, zastoupí ho Saïd El Khadraoui.
Saïd El Khadraoui
zástupce zpravodaje. - Paní předsedající, předseda Výboru pro dopravu a cestovní ruch pan Simpson se dnes nemohl dostavit, a proto požádal mne, abych přečetl jeho prohlášení.
Přepracováním hlavních směrů pro rozvoj transevropské dopravní sítě usilujeme o to, aby byly sloučeny jednotlivé změny přijaté v této oblasti v průběhu let a aby do těchto hlavních směrů byly začleněny změny odrážející rozšíření EU na 27 členských států.
Stručně uvedu širší souvislosti zprávy - hlavní směry vymezují směřování rozvoje transevropské dopravní sítě. Cílem je postupně do roku vytvořit 2020 síť, která by propojovala sítě pozemní, námořní a letecké dopravní infrastruktury v celé Unii.
Zpět ke zprávě, kterou máte před sebou - přesněji řečeno, jedná se o kodifikaci legislativního znění, ale protože Komise provedla některé menší změny v příloze, byla nucena zvolit postup přepracování. Tyto změny v příloze odstraňují počáteční chyby, které vznikly v době přistoupení deseti nových členských států v roce 2004. Nejedná se o aktualizaci map a nemění se žádné podstatné prvky.
Dvě změny, které zpravodaj zahrnul do zprávy, se týkají drobných úprav v bodech odůvodnění a několika technických oprav v mapách. Jsou v souladu se změnami provedenými Radou a s opraveným zněním hlavních směrů.
Na základě doporučení Komise přijali Rada i pan Simpson jakožto zpravodaj, s podporou Výboru pro dopravu, rozhodnutí hlavní směry zásadním způsobem neměnit. Zpravodaj sice ví, že Zelení předložili vlastní pozměňovací návrhy, jejichž cílem je zlepšení spojení mezi Mnichovem a mnichovským letištěm, přesto by rád zdůraznil, že změny ve zprávě jsou zaměřeny na vylepšení textu, nikoli na provedení aktualizace.
Smyslem tohoto přepracování je dát věci do pořádku, než dojde ke skutečné revizi hlavních směrů počátkem roku 2011. V rámci přípravy na výraznější změny, k nimž bude docházet příští rok, je nutné, abychom zajistili jednoznačnost hlavních směrů. Skutečnou revizi hlavních směrů, která bude příležitostí k dalšímu rozvoji transevropské dopravní sítě, již netrpělivě očekáváme, ale, abychom této fáze dosáhli, je třeba současné právní předpisy uspořádat - a to se prostřednictvím této zprávy snažíme zajistit.
Andris Piebalgs
člen Komise. - Paní předsedající, jsem velmi vděčný předchozímu řečníkovi i panu zpravodaji. Přesně to jsou věci, jež jsme potřebovali, takže v tuto chvíli nemám, co bych dodal, neboť podle mne je to přesně tak, jak bylo popsáno.
Soustředím se tudíž jen na zmíněnou revizi opatření, na níž trváme, neboť je důležité vnímat tento problém jako proces. Na základě zelené knihy z dubna 2009 zahájila Komise veřejné konzultace, v nichž získala více než 300 odpovědí a vytvořila šest odborných skupin, které pomáhají zpracovat výsledky konzultací do nového návrhu politiky.
Ve velmi krátké době vznikne návrh pro kolegium - dokument, který se bude zaobírat metodikou vhodnou pro vytváření nové transevropské dopravní sítě. Předpokládáme tedy, že by kolegiu mohl být předložen 5. května.
Metodika pak bude zcela jistě představena této sněmovně a Radě. Poté Komise zahájí přípravu návrhů v oblasti nové transevropské dopravní sítě a jejího financování.
Podle našich předpokladů bude kolegium moci tento dokument přijmout v první polovině roku 2011. S velkou vděčností přijímám pochopení Parlamentu vůči nezbytnosti učinit menší změny, a těším se, že v následujících měsících proběhne rozsáhlá a intenzivní diskuse o nových hlavních směrech rozvoje transevropské dopravní sítě.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, rád bych poděkoval těm poslancům, kteří na základě informací zpravodaje a stínových zpravodajů umožnili rychlé završení parlamentního procesu v této záležitosti. Upustili od předkládání návrhů, které by byly po obsahové stránce přijatelné, avšak zároveň by představovaly překážku přijetí tohoto kodifikujícího znění.
Nyní jsme schopni předložit Komisi základ pro plánování v oblasti transevropské dopravní sítě v příštím desetiletí. Zpravodajové vynaložili zvláštní úsilí na zkrácení času nezbytného k projednání záležitosti a v okamžiku, kdy se této záležitosti ujali, uzavřeli dohodu nepředkládat žádné návrhy, které by nebyly odsouhlaseny s Radou. Výbor pro dopravu a cestovní ruch schválil technické opravy přezkoumané právními službami Parlamentu i Rady a Rada uvedla, že může věc uzavřít v prvním čtení, budeme-li i my hlasovat v tomto duchu, což je zcela přijatelné.
Několik změn provedených Výborem pro dopravu a cestovní ruch rovněž odpovídá tomuto cíli a považuji je za vhodné a užitečné k dosažení soudržné a přesnější podoby konečného znění. Proto předložené pozměňovací návrhy podporuji, třebaže v tuto chvíli nepodporuji pozměňovací návrhy skupiny Zelených / Evropské svobodné aliance, které byly zamítnuty již při hlasování ve Výboru pro dopravu a cestovní ruch.
Obsah pozměňovacího návrhu - konkrétně změna mapy týkající se mnichovského letiště - je přijatelný, avšak k jeho opětovnému předložení bude ještě příležitost, a to při revizi transevropské dopravní sítě, k níž by mohlo dojít dokonce do léta, jelikož práce v Evropské komisi postupují rychle.
Silvia-Adriana Ţicău
jménem skupiny S&D. - (RO) Tento technický dokument umožňuje aktualizaci přílohy I začleněním map všech členských států a změnu lhůty pro provedení na rok 2020. Důkladná debata o aktualizaci seznamu projektů transevropské dopravní sítě se plánuje na konec roku. Tento seznam by měl zahrnovat rozvoj námořních koridorů v oblasti Černého moře a silničních spojení s Moldavskou republikou a Ukrajinou, ale i rozšíření současných prioritních projektů 6 a 17 tak, aby vysokorychlostní železnice mohla dosáhnout k Bukurešti a Konstanci.
Výbuch sopky na Islandu nám ukázal, jak zranitelný evropský dopravní systém je. Evropská unie měla mít k dispozici účinný systém pro přesměrování cestujících na jiné druhy dopravy. Rozvíjení transevropské dopravní sítě je nezbytně nutné proto, aby vysokorychlostní železniční spojení sloužilo nejen hlavním městům ve všech členských státech, ale i dalším velkým evropským městům. Dalším stále důležitějším aspektem je rozvoj dopravy podél vnitrozemských vodních cest a evropských námořních koridorů.
Eva Lichtenberger
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Paní předsedající, transevropská síť je téma, jímž se na tomto plenárním zasedání horečně zabýváme - a měli bychom se jím zabývat ještě víc. Nyní máme před sebou přepracovaný text a někteří lidé - například Sergio Paolo Francesco Silvestris - byli překvapeni, že Zelení předložili pozměňovací návrhy na změny v seznamu projektů transevropské sítě či řekněme toho, co by mělo tvořit její součást.
Tito lidé však nesmí zapomínat, že to, co navrhujeme, se týká zvláštního případu: konkrétně situace, kdy sám členský stát prohlásil, že tato část transevropské sítě je pouze přivaděč, a proto pro nás již nebude relevantní; tuto proslulou letovou dráhu - nyní mluvím jako pan Stoiber; myslím, že je to nakažlivé a poměrně nebezpečné - již nechceme dál budovat; to bychom, dalo by se říci, vybudovali přivaděč pro mnichovské letiště. To je tedy důvod našeho pozměňovacího návrhu.
Obecně se však také domnívám, že bychom se revizi transevropské sítě měli věnovat se zvláštní péčí a že bychom se měli zabývat otázkou, která je pro mne velice důležitá. Existuje totiž nizozemská studie - s radostí ji předám panu komisaři, až bude přítomen - která podle mne s nadcházející diskusí velmi úzce souvisí, neboť ukazuje, že náklady na velký projekt - a zde se často jedná o velmi velké projekty - jsou zpravidla podceněny, a to průměrně o 45 %, zatímco jejich přínos je vždy nadhodnocen, protože je to nutné pro prosazení projektu. Znamená to, že musíme cenové odhady pro transevropské projekty kompletně přezkoumat, a ráda bych vás vyzvala, abyste tak učinili. Je naší povinností poskytovat občanům správné a jasné informace.
Jaroslav Paška
Vymezení transevropských dopravních sítí je základním krokem ke zlepšení dopravní obsluhy obytných a výrobních oblastí v Evropě.
Zatímco na severu, západě i jihu Evropy končí železnice a silnice v přímořských přístavech, na východě mají obrovský potenciál pokračovat na východ přes celou Asii až k břehům Pacifiku.
Asijské země - Čína, Japonsko a Indie - zažívají výrazný hospodářský růst a stávají se hlavními obchodními partnery evropských společností. Proto je třeba při budování evropské dopravní struktury otevřít dopravní cesty i na východ.
Širokorozchodná železniční trať z Vladivostoku vede až k hranicím Evropské unie v Čierne nad Tisou. Byl navržen projekt, jak by tato trať měla pokračovat do Vídně a připojit se k Dunaji, k přístavům a, ovšemže, napojit se na evropskou síť.
Myslím, že i takovým projektům by se mělo v nadcházejícím období dostat výrazné podpory. Děkuji.
Franz Obermayr
(DE) Paní předsedající, ano, upřednostňuji být nezařazený. Ačkoli v této fázi mluvíme pouze o přepracování hlavních směrů, rád bych využil příležitosti a zmínil projekt, který je pro Rakousko obzvláště palčivý. Brennerský tunel je součástí vysokorychlostní železniční osy z Berlína do Palerma a programu transevropské dopravní sítě a podle plánů má procházet pod Innsbruckem k Bolzanské ose.
Současná situace je taková, že Evropská unie ponechává Rakousko, Tyrolsko, severní Itálii a také jižní Německo v nejistotě a vzniká tu riziko, že se tunel stane černou dírou, v níž zmizí miliardy eur. Původní odhad nákladů ve výši 4,5 miliardy EUR z roku 2002 byl již dávno překročen a podle odborníků budou stavební náklady dosahovat výše 16 miliard EUR. Navíc ještě stále nebylo vyjasněno financování. Obecně se na něm mají podílet zčásti dotčené členské státy a zčásti Evropská unie. Ta však odmítá učinit právně závazný příslib pro období po roce 2013, a proto ve výsledku ponechává zmíněné země v nejistotě.
To však není vše. Aby se umožnilo maximální využití tunelu, je samozřejmě nutné vybudovat i příslušné přivaděče. Dotčená spádová oblast sahá od Mnichova na severu až po Veronu na jihu, a v tomto ohledu je financování, zejména na italské straně, zcela nejasné. Proto žádám, aby při zahajování projektů transevropských dopravních sítí nedocházelo k nedostatečnému plánování jen jednou stranou, kde je pak úhrada nákladů ponechána na dotčeném členském státu. EU na sebe musí vzít nejméně 50 % nákladů, a příslušné plánování a přísliby musí přijít dostatečně rychle.
Werner Kuhn
(DE) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, hlavní směry pro rozvoj transevropské dopravní sítě na první pohled vypadají velmi technicky. Pan zpravodaj Simpson však již poukázal na to, jak nesmírně důležitá je dopravní síť pro budoucí hospodářský rozvoj v Evropě.
Silnice jsou tepnami našeho hospodářství. Na tom se všichni shodneme. Současně si musíme znovu a znovu připomínat, že Evropa jako centrum hospodářství a obchodu je vystavena konkurenci velkých hospodářských a obchodních center v Americe a jihovýchodní Asii. Je proto nezbytné, abychom v zájmu domácího trhu rozvíjeli své vnitrozemské dopravní systémy a zároveň samozřejmě propojovali vývozní kapacitu Evropy s rozvojem transevropské dopravní sítě a nadále pracovali na jejím posilování.
Účelem dopravních tepen je dovést dopravu z místa původu do místa určení a hlavně ji dovést tam, kde jsou zákazníci. V této souvislosti je velmi důležitým aspektem skutečnost, že cílem rozvoje velkých dopravních os je i zajištění přístupu k určité oblasti, a tudíž tyto dopravní osy mají dopad na hospodářský rozvoj - na to skutečně nesmíme zapomínat. Evropský kontinent má dlouhé pobřeží a obrovské přístavy, které je třeba propojit - v tomto ohledu je mobilita klíčová. Nesmíme se tu však spokojit se systémem "just in time". Naše práce musí být efektivní z hlediska nákladů a zároveň šetrná a ohleduplná k životnímu prostředí. To bude v budoucnosti obzvláště důležité.
Klíčovou otázkou bude: lze současné systémy železnic, silnic a vnitrozemských vodních cest propojujících sever s jihem a západ s východem proměnit ve skutečnou síť? Nesmíme zapomínat na to, že existují některá problematická místa, jimž se bude potřeba vyhnout. Je jisté, že v této souvislosti bude zapotřebí vzít v potaz několik věcí. Pokud jde o nejdelší transevropskou osu, z Palerma do Berlína, ta by měla být prodloužena přes Rostock směrem do Skandinávie. A to jsou věci, které budeme muset v budoucnu brát v potaz.
(Předsedající řečníka přerušila).
Inés Ayala Sender
(ES) Paní předsedající, text, který dnes projednáváme, aktualizuje a konsoliduje postup pro vytváření transevropské dopravní sítě, abychom se tak s definitivní platností připravili na zahájení předposlední a poslední fáze revize v podmínkách Evropy, která nyní čítá 27 států, je bohatší, prostorově členitější a má nové a moderní potřeby v oblasti mobility.
Výkonná agentura pro transevropskou dopravní síť je před otevřením a brzy bude fungovat, máme téměř všechny koordinátory pro koridory a věříme, že zbývající pozice budou brzy obsazeny a koordinátoři budou moci podporovat koridory, které potřebujeme.
I naši sousedé, zejména ve Středomoří, vkládají v tyto i své vlastní sítě obrovská očekávání a těšíme se na sdělení o metodice, které nám Komise přislíbila a jež doplní konzultace a rozpravy před zahájením práce na jednom z nejzajímavějších úkolů, za něž je náš Výbor pro dopravu a cestovní ruch odpovědný.
Síť přispívající k mobilitě a soudržnosti se stává skutečností, a poprvé integrovaným a dynamickým způsobem propojí společný prostor 27 států EU. Označí hlavní centra - přístavy, letiště a logistická centra - a překoná hraniční překážky. Součástí bude mimo jiné - dovolte, abych to zmínila - prolomení historické překážky - Pyrenejí tunelem na velmi nízké úrovni. Tím se rovněž dosáhne plánu pro budoucnost Evropy 21. století, který svou silou a přesvědčivostí zajistí potřebné finanční prostředky.
Toto je naše výzva, zatím však buďme skromnější a omezme se na schválení prvního dokumentu, který zlepšuje právní předpisy a k němuž bych chtěla našemu předsedovi panu Simpsonovi poblahopřát.
Michael Cramer
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, systém Transrapid by mezi těmito hlavními směry být neměl. Nehodí se do evropské krajiny. Neomezí rozdíly mezi stávajícími systémy, naopak tyto rozdíly zvyšuje. Vynaložili jsme miliardy na vytvoření jednotného systému, a přitom na vnitrostátní úrovni jsou vynakládány miliardy na opatření, která jdou proti němu. To nemůžeme dovolit!
Přestože se Evropský parlament již dříve proti systému Transrapid vyslovil, v roce 1996 se tento systém najednou znovu objevil jako projekt mezi Berlínem a Hamburkem. Poté opět náhle zmizel - a nikdo neví proč. V roce 2004 se stejně náhle objevilo spojení Transrapid z mnichovského letiště na hlavní nádraží v Mnichově. A tehdy Německo projekt, za podpory bavorské vlády, zastavilo. Ohledně zrušení tohoto projektu panovala shoda - už ho nikdo nechtěl. Proto už nesmí být součástí těchto hlavních směrů.
Někdejší ministerský předseda Bavorska Edmund Stoiber byl po skončení svého mandátu jmenován do čela kampaně za snížení byrokracie v Evropě. Tato záležitost je jeho odpovědnost. On rovněž musí nyní rozhodnout, že systém Transrapid do těchto hlavních směrů nepatří. To bychom si měli všichni uvědomit. Musíme se systému Transrapid zbavit. Byl to z vědeckého hlediska pěkný projekt, v Evropě však pro něj není místo. Nepatří sem jako takový a nepatří mezi tyto hlavní směry.
Jörg Leichtfried
(DE) Paní předsedající, rád bych této příležitosti využil, abych poblahopřál panu zpravodaji Simpsonovi, a současně vyjádřil politování nad tím, že dnes nemohl být přítomen. I tak to ale zvládneme. Rád bych ocenil zejména to, že byl zvolen přístup, kdy jsou podstatné části těchto hlavních směrů ponechány beze změny, neboť existuje jedna velmi významná zásada, kterou je spolehlivost a předvídatelnost na straně evropského zákonodárce. A tu tato zpráva splňuje.
Zadruhé bych rád připomněl, že potřebujeme i návrh týkající se budoucnosti, kdy se budeme moci ještě jednou rozhodnout, co skutečně součástí systému transevropské dopravní sítě je a co nikoli. Můžeme debatu vést způsobem, který již do určité míry uplatňujeme. Někteří charismaticky argumentují pro určitou věc, zatímco jiní ji kategoricky odmítají. To ale není správná cesta. Musíme se zabývat tím, co přináší přidanou hodnotu Evropské unii a evropským daňovým poplatníkům. Navíc bychom měli jednoznačně poskytovat podporu tam, kde již členské státy samy něco podnikají a kde se něco děje, neboť pak se věci opravdu dají do pohybu a nebudou vznikat plány transevropské dopravní sítě, jež se nikdy nezrealizují. Budou z toho mít užitek evropští občané a cestující, ale i ty členské státy, které se s konečnou platností zavazují přesunout dopravu ze silnic na železnici.
Andreas Mölzer
(DE) Paní předsedající, jak víme, koridor Balt-Jadran nyní, v důsledku pádu železné opony a integrace střední Evropy, znovu nabývá na významu, jaký měl v době podunajské monarchie. Je pravda, že EU již význam koridoru Balt-Jadran potvrdila tím, že severní část tohoto koridoru, která vede z Gdaňska do České republiky, označila za evropskou prioritu. Jeho význam by však ještě více vzrostl, kdyby byla stejně vysoká úroveň priority přiznána i jeho jižní části, jež vede přes jihorakouskou železnici do Itálie.
V rámci této sítě, po níž je přepravována polovina veškerého zboží a cestujících v Evropě, je třeba především minimalizovat nebezpečí dopravních kolapsů. Tento problém dokáže trvale odstranit pouze tunel Koralm.
Všichni víme, že lidé, kteří v blízkosti dopravních tepen žijí, platí vysokou a stále rostoucí cenu za navýšení objemu dopravy. Pouze úplné dokončení tohoto jižního koridoru povede k částečnému přesunu dopravy ze silnic na železnici, přičemž takový výsledek si v Rakousku od žádného jiného opatření v oblasti infrastruktury nelze slibovat.
Elena Băsescu
(RO) V současné době je letecká doprava v celé Evropě vážně narušena následky erupce islandské sopky, což ještě zřetelněji poukazuje na nezbytnost vytvořit transevropskou dopravní síť.
Evropská unie by měla podporovat rozvoj dopravní infrastruktury a její napojení na hlavní evropské dopravní trasy zejména v zemích, které k EU přistoupily v posledních letech. Přes území Rumunska procházejí tři transevropské koridory - 4, 7 a 9 -, které jsou úzce propojeny s černomořským přístavním městem Konstanca. Podle mého názoru je největší pozornost třeba věnovat koridoru 7.
Dunaj je součástí hlavní transevropské dopravní vodní cesty Rýn-Mohan-Dunaj, která spojuje Severní a Černé moře přes přístavy Rotterdam a Konstanca. Mohla by se stát skutečnou páteří evropské dopravy. Musí tady však existovat spolupráce, aby se profil těchto dopravních koridorů zvýšil co nejdříve.
Gesine Meissner
(DE) Paní předsedající, transevropská dopravní síť je již využívaná pro pravidelnou dopravu v Evropě. Mohli bychom dokonce říci, že tato doprava je samou páteří celého evropského vnitřního trhu, což je samozřejmě jeden z našich hlavních evropských cílů. Proto se jednoznačně musíme postarat o to, aby všechny koridory měly zajištěn skutečný rozvoj, a zjistit, kde jsou třeba finanční prostředky a kam je nutné směřovat úsilí EU.
Je pochopitelně jasné, že budeme vždy narážet na otázku národních zájmů. Byli jsme toho svědky i dnes: někteří lidé hovořili o Dunaji, jiní převážně o jižní Evropě a další se stále věnují Brennerskému tunelu. Podobné dopravní koridory nalezneme po celé Evropě. Jejich cílem je, aby na sebe v celé Evropě navazovaly a aby se jimi mohli zboží i cestující přepravovat z místa A do místa B. To je úkol, který máme před sebou. Jak jsem již řekla, je přirozené, že každý přikládáme význam svým vlastním regionálním požadavkům. Musíme zajistit, aby nedocházelo k dopravním kolapsům a abychom měli opravdu funkční síť pro všechny způsoby dopravy. O to tady jde a o tom bychom zároveň měli vést tuto rozpravu.
Herbert Dorfmann
(DE) Paní předsedající, během dnešní rozpravy byl zmíněn i Brennerský tunel a nová železniční trať z Mnichova do Verony. Na této trase je v současnosti je převáženo 50 milionů tun zboží po silnici a tunel tedy naléhavě potřebujeme. Avšak jak již v této sněmovně dnes rovněž zaznělo, na obou stranách Brennerského tunelu - v Rakousku i v Itálii - je obtížné takový projekt financovat. Na italské straně by bylo možné získat finance poměrně snadno přesunutím příjmů z mýtného na brennerské dálnici na financování železniční trati. V tomto případě však bude nezbytné zajistit, aby koncese k provozování Brennerského tunelu nebyla udělována ve výběrovém řízení - jak to Itálie na nátlak Evropy má v úmyslu nyní -, ale aby italský stát dostal příležitost tuto koncesi prodloužit na dalších nejméně 50 let místo toho, aby byla udělena soukromoprávním uchazečům. V opačném případě nedojde k vzájemnému profinancování a v důsledku toho nebude s nejvyšší pravděpodobností transevropská dopravní síť na italské straně vybudována.
Inés Ayala Sender
(ES) Paní předsedající, Parlament se chystá přijmout toto přepracování o transevropské síti, a já bych chtěla, aby mi Komise co nejpřesněji sdělila, kdy budeme mít přístup ke sdělení o metodice.
Jak víte, pane komisaři, jedná se o jednu z priorit španělského předsednictví, a my se nyní dostáváme do jeho druhé poloviny. Proto bych ráda co nejpřesněji věděla, kdy se budeme s tímto textem moci seznámit, neboť Parlament nyní přijme přepracování a bude mít volnost při zkoumání tohoto nového textu.
Andris Piebalgs
člen Komise. - Paní předsedající, rád bych ještě jednou poděkoval Výboru pro dopravu a cestovní ruch za podporu tohoto technického přepracování a doufám, že bude hlasováním v plénu schváleno.
Dnešní rozprava měla široký záběr a pomůže nám navrhnout metodiku. Dne 5. května zašle místopředseda Komise Kallas návrh kolegiu. Došlo k mírnému zpoždění, jelikož jsme dlouho čekali na vznik nové Komise, a čas si vyžádá i příprava návrhů novým kolegiem.
Z dnešní rozpravy v této sněmovně si odnáším pocit, že sněmovna politiku v oblasti transevropské sítě velice podporuje. Domnívám se, že bez dobře provázané infrastruktury, ať už v dopravě, energetice či telekomunikacích, se jen stěží dá hovořit o Evropě. Jsem přesvědčen, že tato rozprava nám pomůže formulovat náš návrh metodiky, což v zásadě znamená, že pokud vše dobře půjde, Výbor pro dopravu bude s tímto návrhem moci vystoupit v květnu.
Saïd El Khadraoui
zástupce zpravodaje. - Paní předsedající, chci jen poděkovat svým kolegům, kteří přispěli k této rozpravě, a zopakovat, že se snažíme odstranit chyby vzniklé v minulosti a neprovádět žádné velké změny.
Na ně dojde později, při skutečné revizi hlavních směrů, a i na tuto rozpravu se samozřejmě těšíme. Takže já, jako koordinátor skupiny, i pan zpravodaj Simpson dáme své politické skupině pokyn, aby hlasovali proti pozměňovacímu návrhu předloženému stranou Zelených. Doufám, že i ostatní politické skupiny nás v této věci budou moci podpořit.
Předsedající
Rozprava je skončena.
Hlasování se bude konat během příštího plenárního zasedání v Bruselu.