Dvoustranné dohody v rámci vyjednávání mezi Spojenými státy a některými členskými státy v oblasti víz a údajů "PNR" (seznam údajů o cestujících) (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení Komise o dvoustranných dohodách v rámci vyjednávání mezi Spojenými státy a některými členskými státy v oblasti víz a údajů o cestujících.
Franco Frattini
místopředseda Komise. - Vážená paní předsedající, dovolte mi začít takto: Jak všichni víme, společná evropská vízová politika nám zatím přinesla hmatatelné výsledky ve vztahu s několika třetími zeměmi, jako nedávno s Kanadou a Austrálií. Bohužel, nikoli v případě Spojených států.
Od roku 2004 jsme se velmi usilovně snažili, aby se všechny členské státy dostaly do programu bezvízového styku se Spojenými státy. Spolu s úřadujícími předsedy Rady jsem neustále naléhal na vládu Spojených států, aby byly ve Washingtonu vyslechnuty hlasy všech členských států EU. Jak víte, pan předseda Barroso při každé své oficiální návštěvě Washingtonu, při osobním setkání s prezidentem Bushem, při jednání s vedoucími představiteli Kongresu Spojených států, vždy tuto otázku nastolil.
Všichni jsme uváděli argumenty dokazující, že členské státy EU již splňují dodatečná bezpečnostní kritéria stanovená v reformních právních předpisech, které byly nedávno přijaty Spojenými státy. Plně chápeme, že nedostatečný pokrok v jednáních se Spojenými státy je velmi frustrující zejména pro ty státy, které ještě nejsou zapojeny do jejich programu bezvízového styku. Naši občané mají zákonné právo nechápat důvody této diskriminace.
Avšak neměli bychom se nechat dát rozdělit a dotlačit k tomu, že překročíme rámec nedávných dohod, a přijmeme to, co by mělo být nepřijatelné například že bychom poskytli přístup k údajům o migraci v schengenském prostoru. Toto by mělo být nepřijatelné.
Potřebujeme podrobnou diskusi, prostor pro vyjednávání a zvážení reciprocity. Společně jsme, nakonec, dosáhli mnoha úspěchů. Jen nedávno jsme oslavili rozšíření schengenského prostoru na většinu Evropy. Následkem je kolektivní odpovědnost nás všech za řešení všech záležitostí souvisejících s bezpečností vnějších hranic, a zajištění správnosti kontrol a zacházení s údaji o všech osobách, které vstupují na naše společné území.
Nezpochybňuji právo členských států EU jednat se Spojenými státy o otázkách, na které mají jednotlivé státy výsadní právo, jako je například spolupráce mezi zpravodajskými službami nebo programy pro maršály letectva, ale podle našeho názoru požadavky v oblasti víz, jejichž splnění od nás Spojené státy vyžadují, vyvolávají závažné právní a politické pochybnosti.
Dovolte mi zdůraznit, že ač pocit naléhavosti může být pochopitelný, všichni musíme uznat, že podpis memoranda o porozumění nikoho automaticky následující den nezařazuje do programu bezvízového styku. Spojené státy ještě musí připravit elektronické cestovní povolení a leteckou výstupní kontrolu. Součástí tohoto procesu jsou také rozsáhlé hodnotící návštěvy dotyčných zemí. Proto není třeba spěchat do něčeho, co je právně sporné a nechává každou zemi při jednání se Spojenými státy odkázanou samu na sebe.
Vzhledem k tomu, že všechny členské státy Evropské unie - ty, které usilují o zrušení víz, i ty, které již byly zařazeny do programu - se o tuto otázku zajímají a jsou kontaktovány Spojenými státy, Výbor stálých zástupců Coreper, složený z velvyslanců členských států Evropské unie, přijal 5. března soubor základních společných pravidel pro jednání, která jednotlivé členské státy povedou se Spojenými státy. Budou tvořit i vhodný základ pro naše rozhovory s partnery ze Spojených států na setkání ministerské trojky EU-USA dne 13. března 2008.
Zítra také předložím mandát pro řádná jednání EU se Spojenými státy o záležitostech v oblasti vízové politiky. Uplatňováním společného přístupu, založeného na společných parametrech, posílíme možnost brzkého dosažení dohody s našimi americkými partnery o mandátu navrženém Komisí.
Nesmíme zapomínat, že EU a Spojené státy jsou blízcí spojenci. Přesvědčili jsme se o tom při mnoha příležitostech. Boj proti terorismu je celosvětová výzva, která nejen že ovlivňuje nás všechny, ale které můžeme úspěšně čelit jen společným úsilím. Evropská unie je připravena splnit svou úlohu a udržet jednotu členských států a zajistit, aby dodržovaly společné evropské právní předpisy a pravomoci.
Na závěr chci říci, že budeme pokračovat v jednání se Spojenými státy. Není jen tak možné se vzdát, zříci se nejen našich evropských právních předpisů, ale také našich společných kritérií, na základě kterých jsme jednali. Budeme v jednáních pokračovat. Žádný členský stát nebude oprávněn, nebude smět porušit nebo se odchýlit při těchto jednáních od evropských právních předpisů.
Urszula Gacek
jménem skupiny PPE-DE. - (PL) Vážená paní předsedající, společná vízová politika je záležitostí v pravomoci Společenství. Navíc členské státy musí v této oblasti dodržovat zásadu solidarity. Jakmile je tento princip porušován, měli bychom se ptát proč. Rada tvrdí, že americký program bezvízového styku by měl v konečném důsledku vytvořit stejná práva pro všechny občany EU. Bohužel, nám stále chybí konkrétní časový harmonogram, který by ukazoval, jak a kdy má být tohoto cíle dosaženo.
Komise prohlašuje, že připojení k schengenskému prostoru koncem minulého roku bylo pro občany nových členských států obrovským úspěchem. Ano, vstup do schengenského prostoru jim přináší skutečné výhody. Ale to jen vyvolává ještě větší roztrpčení nad ponižujícím, časově i finančně náročným postupem pro získání turistického víza do Spojených států. Může nás teď Komise ujistit, že podnikne všechny potřebné kroky, aby dosáhla stejného zacházení pro všechny občany EU ze strany Spojených států? Může Komise ujistit Parlament, že se aktivně ujme úlohy koordinátora, aby dvoustranné dohody ztratily svůj smysl?
Samotný Parlament musí přijmout část viny. Zvlášť ti nalevo v tomto Parlamentě, jejichž nevybíravě ostrá kritika vůči Spojeným státům posiluje přesvědčení této země, že může v tichosti a účinně vyjednávat s jednotlivými státy. I tento přístup Komisi svazuje ruce. Země, které jsou vyloučeny z programu bezvízového styku, musí prokázat, že mají politickou páteř a odolat domácímu tlaku nespokojených občanů. Porušením zásady solidarity vystavují vlády zbývajících zemí zvýšenému tlaku, aby povyšovaly partikulární národní zájmy nad zásady Společenstva.
Země, které jsou již zařazeny do programu bezvízového styku, nesmí tuto záležitost vidět jen jako problém ostatních, kteří na zařazení stále čekají. Jménem své skupiny mohu ujistit Komisi, že budeme plně podporovat její snahy o dosažení bezvízového styku pro turisty za stejných podmínek pro všechny občany EU.
Stavros Lambrinidis
jménem skupiny PSE. - (EL) Vážená paní předsedající, nedávný nátlak vyvinutý vládou Spojených států na jednotlivé evropské vlády v souvislosti s účastí v programu bezvízového styku by měl být jednoznačně odsouzen, a měl by vyústit v závažné tresty. Žádná jiná reakce by, pane komisaři, neměla být přípustná. Jinými slovy, nepřijatelné požadavky Spojených států, jejichž vláda spěje ke konci svého funkčního období, a jejichž prezident před pouhými dvěma dny zamítl návrh zákona zakazující tajným službám Spojených států používat mučení, nesmí být Komisí použity jako odůvodnění pro zařazení uvedených ustanovení do evropského práva pod záminkou zachování solidarity.
Dvoustranné požadavky a nátlak Spojených států porušují národní suverenitu jednotlivých členských států a základní práva jejich občanů. Na Řecko a jedenáct z dvanácti nových členských států je vyvíjen nátlak, aby umožnily bezpečnostním orgánům Spojených států přístup k řadě mimořádně citlivých osobních údajů. Na ostatní evropské země ale takový nátlak vyvíjen není. Nemohu se ubránit dojmu, že některé vybrané země jsou považovány za chudé příbuzné Evropy nebo za pokusné králíky pro nové bezpečnostní experimenty Ameriky.
Za druhé, tato opatření porušují společnou vízovou politiku, protože jak víme, třetí země jsou povinny přistupovat ke všem zemím EU stejně. Nemohou nás rozdělovat na dobré a špatné Evropany. Všechny výmluvy, které jsme až dosud slyšeli - například, že pasy některých evropských zemí nejsou údajně bezpečné - jsou nyní neplatné, ale Spojené státy nadále zastávají stejný postoj.
Za třetí, uvedená opatření jsou v rozporu s nedávnou mezinárodní dohodou o osobních záznamech o cestujících (dohoda o PNR) mezi Evropou a Spojenými státy, která jasně stanoví, co Američané mohou pro svou potřebu použít, a co ne.
Za čtvrté, opatření jsou v rozporu s evropskými právními předpisy o sběru a zpracování údajů, jako je Schengenská úmluva. K tomuto bodu jste správně podotkl, že Američané žádají přístup k těmto údajům.
Vážená paní předsedající, vláda Spojených států podporuje cokoli, co je v jejím zájmu svou oblíbenou metodou "rozděl a panuj". Otázkou je, co dělá Evropa pro to, aby ochránila svou autoritu, zákony a občany? Bohužel, odpověď byla zatím skličující. Evropská komise za celá léta nedokázala Spojené státy přesvědčit, aby rozšířily program bezvízového styku na všechny země EU za stejných podmínek, a uvolnila tak prostor pro dvoustranná jednání s jednotlivými zeměmi. Zdá se, že Česká republika má zatím až nemístně naspěch, aby přijala nové protiprávní podmínky v rozporu s politikou a solidaritou Společenství.
Uprostřed tohoto hnízda politického nátlaku a tajných jednání je povzbuzující jedna věc, pane komisaři - že jste dnes odpovídal. Ale vzhledem k tomu, co jsem zde uvedl, vás vyzýváme, aby jste na následující body reagoval jasnou odpovědí:
Zaprvé, hodláte přijmout opatření proti členským státům, které uzavřou dvoustranné dohody se Spojenými státy? Zahájíte řízení před Evropským soudním dvorem proti České republice, pokud se ukáže, že prováděcí opatření k dohodě jsou v rozporu s právem Společenství?
Zadruhé, požádal jste ostatní evropské vlády, které v současné době jednají se Spojenými státy, aby nepodlehly uvedenému nátlaku? Pokud ano, s kterými vládami jste hovořil nebo s kterými jste teď v kontaktu? Co přesně jim říkáte o tom, co mají povoleno nebo zakázáno dělat?
Zatřetí, pokud bude vláda Spojených států pokračovat ve své politice, jaká konkrétní opatření hodláte učinit proti třetí zemi, která porušuje evropskou politiku a právo?
Začtvrté, můžete nás ujistit, pane komisaři, že nenavrhnete nebo neschválíte žádnou změnu v současné dohodě o osobních záznamech o cestujících, ve společné evropské vízové politice nebo v jiných evropských politikách? Taková změna by vedla k neomezenému porušování ochrany osobních údajů evropských občanů, což je, bohužel, politika, kterou prosazují Spojené státy.
Sophia in 't Veld
jménem skupiny ALDE. Vážená paní předsedající, na úvod bych ráda vyjádřila své pochopení pro zklamání České republiky a ostatních zemí, které nejsou v programu bezvízového styku. Nicméně, pokud by Češi šli vlastní cestou, bylo by jejich rozhodnutí destruktivní. Neměli bychom přistupovat na americkou taktiku "rozděluj a panuj". Doufám, že Komise a Rada se dostatečně poučily: že řádný mandát a souhlas Evropského parlamentu není překážkou pro jednání, ale naopak posiluje pozici Evropské unie. Spojené státy by se měly chovat jako loajální a spolehlivý spojenec a respektovat právo EU.
V souvislosti s osobními záznamy o cestujících, bych ráda věděla, proč by vůbec tato otázka měla být zahrnuta do memoranda o porozumění, když je již upravena v dohodě mezi EU a Spojenými státy. Inkoust na dohodě PNR (o osobních záznamech o cestujících) mezi EU a Spojenými státy ještě ani neuschl, a všechny členské státy ji ještě neratifikovaly, tak co ještě Američané chtějí?
Byla Komise schopna stanovit, zda jsou prováděcí opatření k memorandu o porozumění v souladu s dohodou mezi EU a Spojenými státy, a pokud ne, můžeme se tedy domnívat, že je dohoda neplatná? Pokud je tomu tak, pak dohoda už neexistuje, a my bychom se měli účastnit nových rozhovorů, a tudíž předpokládám, že Evropský parlament bude mít právo spolurozhodovat.
S odstupem času je ještě více politováníhodné, že Rada a Komise souhlasily s dohodou o osobních záznamech o cestujících mezi EU a Spojenými státy za těchto nejasných a otevřených podmínek, protože Spojené státy tak získaly velký prostor pro další rozšiřování působnosti dohody PNR mezi EU a Spojenými státy.
Na závěr chci říci, že podle mého názoru EU získá odpovídající postavení v jednáních se Spojenými státy jedině tehdy, bude-li vystupovat jednotně, protože pokud tomu tak nebude - pokud budeme rozděleni - pak se budou naše pravidla tvořit ve Washingtonu a ne tady, nebo v Bruselu.
Eva Lichtenberger
jménem skupiny Verts/ALE. (DE) Vážená paní předsedající, otázka výměny údajů mezi Spojenými státy a Evropskou unií byla od samého počátku plná problémů. Rozprava o postupování osobních záznamů o cestujících a potíže s dohodou PNR a jejím právním základem stačily k tomu, abychom pochopili, že vyvážená jednání o těchto otázkách jsou zkrátka nereálná. Americká strana neustále stupňuje své požadavky a požaduje více materiálů, zatímco Evropská unie má problém vyjadřovat se jednotně a nepřetržitě odolávat těmto přehnaným požadavkům.
Tato situace vzbuzuje mezi národy Evropy vážné obavy, zejména pokud jde o ochranu soukromí osobních údajů. Obávají se, že jejich údaje budou zneužívány. Proto přístup přijatý Evropskou unií v otázce přenosu údajů o cestujících nebo vízové politiky vzbudil obrovský zájem veřejnosti. Nesmíme podlehnout současným pokusům o vytváření rozdílů mezi členskými státy, protože jestliže tak učiníme, jen se navzájem oslabíme. Nesmíme také dovolit, aby si Spojené státy vybraly některé členské státy a zacházely s nimi rozdílně, z hlediska zvláštních nároků a požadavků.
Komise předložila v této věci dvě žádosti: kromě jednotného přístupu žádá od členských států zejména a především, aby si zachovaly páteř. Neustálé podbízení se Spojeným státům vede jen k nerovnějším požadavkům.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
jménem skupiny GUE/NGL. (DE) Vážená paní předsedající, dovolte mi kategoricky říci, že nesmíme dovolit Spojeným státům, aby rozdělily Evropu. Evropská unie musí vystupovat jednotně, protože to je jediný způsob, jak se úspěšně vymezit a získat vliv na mezinárodní scéně. Týká se to zejména jednání Evropské unie se Spojenými státy.
Jeden členský stát má přirozeně menší sílu a vliv, než Evropská unie jako společenství. Nicméně, začne-li členský stát jednat na vlastní pěst, může celou Unii skutečně vážně oslabit. Takový přístup ohrožuje samotnou podstatu důvěryhodnosti Evropy. Fakticky podává Spojeným státům kladivo na stříbrném podnose, kterým mohou vrazit klín mezi státy Evropy, a získat tak od jednotlivých států to, co nemohou získat od Unie jako celku.
Jednání mezi Spojenými státy a EU, která vyvrcholila dohodou PNR z července 2007, ukázala, že pro Unii bylo takřka nemožné, aby si zajistila přijetí byť jediného svého stanoviska americkou stranou. Podle názoru mnoha Evropanů, včetně mého, tato dohoda již nyní poskytuje Spojeným státům přístup k příliš velkému množství informací o evropských cestujících v letecké dopravě. Navíc, ani přesně nevíme, jak jsou tyto údaje používány, nebo komu jsou předávány. Základní otázkou je, zda toto velké množství údajů vůbec slouží nějakému účelu v boji proti terorismu. Považuji proto za vysloveně směšné, že jednotlivé členské státy zacházejí teď ještě dál, než vyžaduje dohoda, a nechávají se vtahovat do určitého handlování, kdy zrušení víz vyměňují za ještě větší balík informací. Takový přístup nemůže být v zájmu široké veřejnosti. Občané těchto členských států by určitě dostali právo vstoupit na území Spojených států bez víz tak, jako mohou ostatní občané EU, ale za jakou cenu pro nás všechny?
Ne, tímto přístupem se Evropa vystavuje riziku vydírání. Pokud členské státy nebudou vystupovat jednotně, nebudou vůči sobě solidární a nebudou pěstovat soudržnost Unie, pak bychom se neměli divit, že lidé ve Spojených státech nebudou brát Evropskou unii vážně.
Carlos Coelho
. (PT) Vážená paní předsedající, pane místopředsedo Komise, dámy a pánové, chtěl bych přednést pět stručných bodů. První: rozděl a panuj. Strategie americké vlády, usilující o dvoustranná jednání s členskými státy EU, mě nepřekvapuje. Rozděluj a panuj je stará a pochopitelná taktika, ale nemůžeme dopustit, aby členské státy EU tuto strategii podporovaly a pomáhaly ji uskutečňovat.
Druhý: oslabování evropského postavení. Jednání mezi Komisí a americkou administrativou byla zdlouhavá. Je politováníhodné, že jakýkoli členský stát se může rozhodnout podepsat dvoustrannou dohodu, a oslabit tak společný postoj Evropské unie vůči požadavkům Spojených států, zvláště v předvečer jednání ministerské trojky Evropské unie a Spojených států, které se bude konat tento čtvrtek ve Slovinsku.
Třetí: kolaps solidarity. Jako zpravodaj Evropského parlamentu pro Schengen jsem sledoval výzvy k brzkému rozšíření schengenského prostoru a zrušení vnitřních hranic. Zdá se, že v důsledku radosti, kterou jsme prožívali před pouhými dvěma měsíci, nyní opomíjíme fakt, že spravujeme společný prostor. Otevřeně odsuzuji tento nedostatek evropské solidarity.
Čtvrtý: zákonnost dohody. Je tu znepokojující rouška tajemství, která zahaluje některé, dosud neznámé podrobnosti dohody. Bylo by zvláště závažné, pokud by se za touto rouškou skrývala snaha obejít dohodu mezi Evropskou unií a Spojenými státy o sdílení údajů na základě dohody PNR, a zvláště nepřijatelné, pokud by tak Spojené státy přímo nebo nepřímo získaly přístup k evropským databázím, jako jsou systémy VIS nebo SIS.
Pátý a poslední bod: zmražení těchto dohod. Vyzývám Radu, aby neodkladně dosáhla shody o zmražení těchto nežádoucích dvoustranných dohod a vyzývám komisaře Frattiniho a Evropskou komisi, jako strážce smluv, aby k tomuto účelu použili všechny nástroje, které mají k dispozici.
Gérard Deprez
(FR) Vážená paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, mnohokrát zde již zaznělo to, co musím ještě jednou zopakovat: domnívám se, že se jedná o skutečně vážnou věc. Vážnou především proto, že se naši američtí spojenci záměrně - a nesmíme zapomínat, že jejich rozhodnutí bylo záměrné - rozhodli jednat samostatně s každým členským státem Evropské unie o věcech, o nichž velmi dobře vědí, že spadají do pravomocí Evropské unie, a tato jednání využívají k předkládání nepřiměřených bezpečnostních požadavků.
Vážná je také z hlediska Unie. Je smutné vidět členské státy, jak stojí ve frontě, jeden za druhým, na získání možnosti nabídnout svým občanům cestování do Spojených států bez víz, výměnou za bezpečnostní opatření, která by Američané s Unií nikdy nemohli sjednat. Domnívám se, že tento zmatek je nešťastným výsledkem tragické absence politické strategie na naší straně.
Komise a Rada až dosud jednaly s vládou Spojených států pragmaticky, na základě konkrétních případů, a pokaždé na žádost Američanů, aniž by se kdy odvážily požadovat od Američanů skutečnou reciprocitu. Neobracím se s touto poznámkou na pana Frattiniho, protože vím, že se snažil, ale neměl podporu. Pokud tomu správně rozumím, Komise nyní žádá, vzhledem k závažnosti a naléhavosti situace, o jasný vyjednávací mandát, aby se ujistila, že Američané dodržují to, co měli dodržovat od samého začátku, to jest právo Společenství a pravomoci Unie.
Budeme podporovat úsilí Komise v této věci, ale Komise nesmí zapomínat, že zejména po ratifikaci Smlouvy se neobejde bez Parlamentu, protože žádné rozhodnutí nevstoupí v platnost, pokud jej Parlament v určité fázi neschválí. Pan komisař by o tom měl informovat svého nástupce, ať už dočasného nebo stálého.
Jan Zahradil
(ET) Paní předsedající, vážení kolegové, pane komisaři, situace je neudržitelná, jak tady bylo konstatováno. Tři roky po rozšíření Evropské unie tady existuje nerovnost mezi starými a novými členskými státy. A jednání Evropské komise se Spojenými státy o odstranění této nerovnosti nijak výrazně nepokročilo.
Proto nelze nic namítat proti bilaterálním jednáním těch států, kterých se to týká, zejména v situaci, kdy nejde o porušení jakékoli části komunitární legislativy. Naopak Česká republika zapracovala do svého memoranda požadavky Evropské unie, tak aby to memorandum bylo plně kompatibilní s právem Evropských společenství, což dokládá i stanovisko právní služby Rady. A také nedochází k porušení žádných komunitárních kompetencí ohledně společné vízové politiky, protože ten připravovaný systém ETA není vízem.
Určitě je pravdou, že Spojené státy jsou ochotny vyjednávat o zařazení zemí do Visa Waiver programu jenom bilaterálně, protože jim to nakazuje jejich vnitrostátní legislativa, a do tohoto programu mohou vstupovat pouze země, ne mezinárodní organizace či společenství. A s touto realitou je třeba pracovat.
Nevytváří se tady žádný precedens pro jiné státy. Já se domnívám, že Česká republika a ostatní země mají a mohou pokračovat v bilaterálním vyjednávání se Spojenými státy. A samozřejmě určitě budou i nadále připraveny postupovat transparentně, sdílet informace a konzultovat své další kroky s Evropskou komisí i s předsednictvím.
Panu komisaři bych chtěl poděkovat za realistický přístup, který tady předvedl ve svém úvodním slovu. A chtěl bych pouze varovat před tím, aby tady jakýkoli vnější tlak z evropské úrovně vůči té nebo oné individuální členské zemi nepřinesl politická rizika, nepoškodil obraz Evropské unie, a to zejména v situaci, kdy dochází v jednotlivých zemích k ratifikaci nové reformní smlouvy.
Jeanine Hennis-Plasschaert
(NL) Americká taktika roku 2008, rozděl a panuj, vytváří nový model v transatlantických vztazích. Ale měli bychom si uvědomit, že za tuto situaci si můžeme sami. Tentokrát to byli Češi, kteří se jako první stali terčem, a jako první podlehli. Minulý čtvrtek Komise nebyla schopna odmítnout nebo potvrdit, zda-li došlo k porušení evropského práva a evropských pravidel. Není to zvláštní? Kdy si členské státy uvědomí, že každý z nich, ve větší či menší míře, je jen hlasem volajícího na poušti?
Při politických jednáních se zbytkem světa, a tím i s USA, je nesmírně důležité, aby členské státy vystupovaly jednotně. Transatlantické vztahy jsou nesporně velmi důležité, ale žádný z členských států EU, jakkoli oddaný by byl, se nikdy nestane 51. státem unie Spojených států. Toto musí skončit. Míč je na evropské straně dvorce. A upřímně řečeno mě zlobí, že právě teď není v Parlamentu zastoupena Rada. Je to jen důkaz naprostého nepochopení významu slova naléhavost.
Sarah Ludford
Vážená paní předsedající, jak zde již bylo řečeno, toto memorandum o porozumění je nezákonné podle práva Evropského společenství a EU, které uděluje Společenství nebo Unii pravomoci v oblasti vízové politiky, klíčových aspektů protiteroristické a bezpečnostní politiky a přenosu dat o cestujících. Je jistě nezákonné, pokud Česká republika poskytuje Spojeným státům jakékoli informace ze společných databází EU, jako je vízový informační systém.
Ale co je možná důležitější, takové chování je politickou katastrofou. Někteří z nás na začátku minulého roku během návštěvy Washingtonu zjistili, jak dvoustranné lobbistické snahy - mimochodem, nikoli pouze České republiky - poškozují úsilí Komise a Předsednictva o prezentaci jednotné linie v zájmu celé EU.
Ale některé členské státy to zkrátka nedokázaly pochopit. Samozřejmě, rozumím frustraci zemí ze skutečnosti, že jejich občané jsou podezíráni z terorismu, když chtějí navštívit Spojené státy, a přitom jejich vojáci bojují a umírají po boku Američanů, nejen v Afghánistánu, ale i v kontroverzním konfliktu v Iráku. Je to svým způsobem ironie. Ale jak nemoudré je nechat se chytit do oné pasti s heslem "rozděl a panuj"!
Toto chování je tak vzdáleno evropským snahám o získání vážnosti ve světě, místo toho vyvolává jen pocity beznaděje a vystavuje Radu všeobecnému posměchu. Tak jako paní Hennisová-Plasschaertová, jsem si povšimla, že osoby, které by měly reagovat na tato obvinění tu dnes večer nejsou.
Zita Pleštinská
(CS) Slovensko, stejně jako Polsko, Litva, Estonsko a některé jiné členské státy EU se podobně jako Česká republika dlouhodobě usilují dostat na seznam států, které nebudou potřebovat víza při cestě do Spojených států.
Jakýkoli posun na cestě k bezvízovému styku má pro naše občany velkou cenu, protože znamená zrovnoprávnění všech občanů EU. Věřím, že Komise i slovinské předsednictví si uvědomí, že právní postih České republiky za podepsání memoranda o porozumění s USA by nebyl dobrým signálem z Bruselu právě v době, kdy probíhá proces ratifikace Lisabonské smlouvy.
Jsem pro přijetí kompromisu mezi jednotným postojem EU a pravidly, na jejichž základě by členské státy mohly vyjednávat s USA i na dvoustranném základě.
Oldřich Vlasák
(CS) Dámy a pánové, připomeňme si, že z nově přistoupivších zemí, kromě Slovinců, všichni ostatní občané cestující do Ameriky musí získat vízum. Tito občané na rozdíl od ostatních Evropanů musí stát fronty na amerických ambasádách, zaplatit nemalé peníze a už roky marně čekají na to, až Unie podpoří jejich snahu o zrušení víz. Ve stejné situaci ze starých členských států jsou pouze Řekové.
Je pravdou, že Evropská unie dlouho tlačí na Spojené státy, zejména po rozšíření schengenského prostoru se tlak bruselských úředníků, aby Američané novým členským státům odstranili víza, vystupňoval, ale od naše vstupu již uplynuly čtyři roky a stále se nic nestalo. A proto se Česká republika rozhodla jít vlastní cestou a vyslyšet tak žádosti svých občanů.
Uzavřené memorandum mezi Českou republikou a USA je proto nutné vnímat jako příspěvek ke společnému úsilí zrovnoprávnit práva všech členů Unie. Uvědomme si, že tento krok je zcela v souladu s právem Evropské unie a nikdo by ho neměl zpochybňovat.
Alexander Alvaro
Vážená paní předsedající, o této otázce jsme diskutovali i ve Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci, a v tomto výboru není nikdo, kdo by neměl pochopení pro situaci, ve které se nové členské státy nacházejí, hlavně pokud jde o vízovou politiku a dvoustranná jednání se Spojenými státy. Ale jsou tu také starší členské státy, a v této souvislosti bylo zmíněno Řecko, které také čekají na změnu ve vízové politice Spojených států. Nikdo tedy nezpochybňuje jejich právo vybočit z řady, ale musíme se ptát, zda to, co je zákonné, je nevyhnutelně také oprávněné. V uvedeném případě tomu tak není, protože došlo k porušení jednotného přístupu Evropské unie a tím k zablokování možnosti uzavření dohody, která by se vztahovala na celé území Evropské unie.
Důležité je postupovat krok za krokem. Právě se nám podařilo vyřešit vstup nových členů do schengenského prostoru. Dalším krokem bude posouzení možností dosažení všeobecné shody o otázce víz.
Jedna poznámka na závěr: vyhrožování Lisabonskou smlouvou považuji za doslova hanebné.
Ivo Strejček
(CS) Dovolte mi několik poznámek k debatě, která tady před chviličkou probíhala.
Mnohokrát tady znělo, že musíme, tedy Evropská unie, při postupu se Spojenými státy postupovat jednotně a společně. V tom je tedy pro většinu řečníků podstata celého problému. Ne jednotlivé blaho pro jednotlivé členy jednotlivých členských států, ale vést jednotnou antiamerickou politiku.
Chci vám říci, že pro valnou většinu českých občanů je bezvízový styk něčím, co je symbolickým zakončením našeho historického návratu mezi demokratické státy. A chci vás ubezpečit, že ratifikační proces v českém parlamentu ohledně bezvízového styku proběhne daleko rychleji než ratifikační proces o Lisabonské smlouvě.
Piia-Noora Kauppi
Vážená paní předsedající, jako mnozí kolegové si též myslím, že jednota Evropské unie je velmi důležitá, nejen ve vízové politice, ale i v jiných otázkách týkajících se Spojených států amerických.
Chtěla bych se však zeptat pana komisaře konkrétně: Myslíte si, že Spojené státy teď vyžadují od členských států, které se snaží nezávisle vyjednat zařazení do programu bezvízového styku, splnění jiných požadavků, založených na jiných důvodech než je bezpečnost? Myslíte si, že Spojené státy chtějí postavit členské státy EU proti sobě a využít i jiných otázek souvisejících s touto záležitostí? Nebo se jedná jen o obavy Spojených států o bezpečnost?
Franco Frattini
místopředseda Komise. - (IT) Vážená paní předsedající, dámy a pánové, děkuji za vaše příspěvky.
Protože svoboda pohybu je podle mého názoru základním právem našich evropských spoluobčanů, které jsme uznali rozšířením Schengenu, první věcí, kterou si musíme říci je, že Evropská komise a evropské orgány musejí usilovat o dosažení absolutního nikoli relativního výsledku. Všem občanům ze všech členských států musí být umožněno cestovat do Spojených států bez osobních víz. Je to náš jasný cíl a v důsledku toho rozumím obavám a znepokojení některých členských států, které jsou v Evropské unii již mnoho let, jako například Řecko, nebo které jsou členy pouhé čtyři roky.
Máme-li se na celou situaci podívat spravedlivě, je nutné objasnit jeden aspekt: není pravda, že jsme nedosáhli žádných výsledků! Naše práce, spíše na evropské než na národní úrovni, přinesla významné výsledky, například velmi nedávno s Kanadou. Minulý rok jsem navštívil Kanadu v době, kdy žádný z nových členských států nebyl zahrnut do programu bezvízového styku s Kanadou. O dvanáct měsíců později, jsou zahrnuty všechny.
S Austrálií jsme se dohodli na systému paritního zacházení, jehož výsledkem je odstranění diskriminace mezi - v uvozovkách - starými a novými členskými státy Evropské unie.
Je pravda, že musíme ještě dosáhnout podobných výsledků se Spojenými státy, ale rád bych připomněl poslancům, kteří hovořili o čtyřech letech, tedy o datu, kdy vstoupily do Evropské unie, že Spojené státy změnily svůj zákon před necelým rokem, v srpnu 2007. Až po tomto datu začaly Spojené státy prohlašovat, že jsou ochotny rozšířit program bezvízového styku. Není tedy možné hovořit o čtyřech letech, ale o necelých 12 měsících jednání na základě nového zákona, a ponechat stranou skutečnost, že jednání se Spojenými státy začala ještě dříve. Výsledky předchozích jednání na základě zákona, který byl nedávno změněn, samozřejmě už nejsou podstatné.
Podle mého názoru musíme společně se Spojenými státy pracovat na tom, abychom zaručili všem evropským občanům bezvízový styk bez toho, aby si některé členské státy myslely, že mohou stejného výsledku dosáhnout dříve než jiní. Říkám to velmi upřímně. Proč? Protože podobné chování by umožnilo získat převahu našemu partnerovi, v tomto případě našim americkým přátelům, kteří sice mohou být našimi přáteli a spojenci, ale nicméně vedou jednání, a v jejich rámci budou vyvíjet tlak, jakmile odhalí sebemenší slabinu na straně Evropy. Musíme udělat vše proto, aby žádnou slabinu neodhalili: a o to právě jde, a v tom musíme mít zcela jasno.
Jistě si vzpomínáte, že když jsem předkládal této sněmovně dohodu PNR o osobních záznamech o cestujících mezi Evropou a Spojenými státy, kterou někteří kritizovali a jiní vítali, řekl jsem, že postaví Evropu do silnější pozice vůči Spojeným státům americkým. Chtěl bych teď říci, že ti, kteří evropskou dohodu PNR podpořili, měli pravdu, protože jedním z klíčových bodů mandátu, který požadujeme je, že nemohou probíhat žádné výměny údajů a informací nad rámec této dohody, a že Evropská unie případné požadavky tohoto charakteru zamítne.
Zde je důkaz, že evropská dohoda vyvažuje slabé postavení členských států, od kterých byly požadovány další údaje - a o tom není pochyb - jakož i přístup k databázím, které patří nám, Evropě. Na základě této dohody, kterou někteří kritizovali a jiní podporovali, ale teď můžeme dát našim americkým přátelům jasně najevo, že není možné jít nad rámec evropské dohody PNR. A to je, podle mého názoru, známka síly, nikoli slabosti.
Už víme, co je a co není možné dělat. Naše předpisy, evropské zákony a dohody, které jsme podepsali a parafovali, jasně stanoví naše závazky. Je samozřejmé, že při řešení podobných otázek musí Evropa vystupovat jednotně, a je také samozřejmé, že přístup "rozděl a panuj" je z pohledu Evropy ze všech možných ten nejméně správný. Je to přístup, kterému musíme vzdorovat, a proti kterému se evropské orgány samozřejmě musí postavit.
Ale proč dnes v tomto Parlamentě diskutujeme o tomto problému? Protože i přesto, že existují jasné zákony a podrobné dohody, je tu pokušení, pokud to smím takto nazvat, získat náskok. Pokušení, které může být politicky pochopitelné občanům zemí, kterých se týká, ale které je z institucionálního hlediska nepřijatelné. Z tohoto důvodu jsme museli zareagovat, samozřejmě v duchu solidarity se všemi členskými státy, včetně těch, které se snaží vstoupit do programu bezvízového styku.
Co jsme udělali? Požádali jsme Výbor Coreper, t.j. velvyslance členských států, aby se dohodli na výchozím dokumentu. Považujeme tento dokument za hranici možného: znovu se v něm opakuje, co je a co není možné. Stejně tak jsme požádali členské státy, aby zajistily, že žádná politická jednání nepřekročí tuto hranici, tento klíčový bod. Znovu jsme zopakovali, že není možné souhlasit s výměnou informací nad rámec stanovený v evropských dohodách, a že takové otázky jako vracení osob, které překročí povolenou délku pobytu, musí být projednány na evropské, nikoli na národní úrovni. Upřímně, pokud bychom měli formální mandát, nebylo by potřeba záležitosti tohoto druhu znovu opakovat. Učinili jsme tak, abychom si vyjasnili stanoviska, abychom jednou a provždy dali najevo, že chápeme obavy členských států, které v současnosti nejsou v programu bezvízového styku, ale že pravidla Evropské unie jsou nadřazená těmto obavám. Pokud bychom tento fakt zpochybnili, byť jednou, došlo by k precedentu, po kterém by následovaly mnohé další, jeden nebezpečnější než druhý.
Na závěr mi dovolte, vážená paní předsedající, oznámit, že tento týden pracujeme na návrhu vyjednávacího mandátu, který předložíme americké straně. V tomto návrhu bude jasně řečeno, že všechny členské státy, dokonce i zástupci České republiky a Estonska, jednohlasně souhlasili, že uvedená výchozí linie nemůže být v samostatných jednáních překročena. Existují nějaké mantinely pro samostatná jednání? Určitě ano, samozřejmě v oblastech, které nespadají do pravomocí Evropy. Ale na projednání všech otázek, které jsou v kompetenci Evropy, a těch je převážná většina, získáváme od členských států jednohlasný mandát, a toto je směr, kterého je slovinské předsednictví odhodláno se držet. Zítra požádám Komisi o formální pověření k informování Spojených států o našem postoji, v němž není místo na žádné ústupky nebo odvolání.
Sophia in 't Veld
Vážený pane předsedající, často v těchto rozpravách mívám pocit, že nedostáváme odpovědi na naše otázky. Položila jsem panu komisaři velmi přesnou otázku: zda je schopen potvrdit, že prováděcí opatření k části memoranda o porozumění týkající se osobních záznamů o cestujících jsou v souladu s dohodou mezi EU a Spojenými státy, a pokud ne, zda to znamená, že dohoda by byla neplatná?
Pan komisař uvedl, že někteří poslanci byli proti dohodě, a jiní s ní souhlasili. Ráda bych mu připomněla, že když jsme zde v Parlamentu vloni v červenci schvalovali usnesení, které označilo dohodu za velmi špatnou, bylo schváleno téměř jednohlasně.
Franco Frattini
místopředseda Komise. - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, budu velmi stručný. Myslel jsem si, že jsem se vyjádřil jasně. Ale dovolte mi, abych svou odpověď ještě jednou zopakoval: žádná prováděcí pravidla nebudou, narozdíl od dokumentu schváleného výborem Coreper a pověření, o které budu žádat. Zatím neexistují prováděcí pravidla, protože Česká republika souhlasila s naší žádostí nepředkládat prováděcí pravidla, dokud nebude nalezeno společné evropské stanovisko. K tomuto stanovisku jsme dospěli a vláda České republiky se jím bude řídit.
Předsedající
Rozprava byla ukončena.


(rozprava)
Předsedající
Příštím bodem je zpráva, kterou vypracoval Alexander Stubb, jehož nahradil Ingo Friedrich, jménem Výboru pro ústavní záležitosti o rámci činností zájmových skupin v institucích EU.
Ingo Friedrich
zpravodaj. - (DE) Pane předsedající, původ zprávy je následující. Při platnosti Lisabonské smlouvy se znovu zvýší pravomoci Evropského parlamentu a vzhledem k tomuto zvýšení pravomocí se domnívám, že je velmi důležité, abychom ještě jednou provedli pečlivou analýzu tohoto legislativního procesu. Když tak učiníme, zjistíme, že velmi významnou roli v Bruselu hrají také zástupci zájmových skupin - neboli lobbisté, jak se jim časo říká. Odhadujeme, že v Bruselu pracuje až 15 000 zástupců zájmových skupin, z nichž 5 000 je již registrováno v Evropském parlamentu.
Naším úkolem je tedy stanovit rámec, v němž je možné řídit činnost zájmových skupin spravedlivým a přijatelným způsobem. Parlament vede svůj vlastní zčásti povinný rejstřík lobbistů již od roku 1996 stejně jako velmi přesně stanovený kodex chování. Naším úkolem nyní je zjistit, zda je možné dosáhnout podobného opatření ve všech evropských institucích. Obsah zprávy, o němž se dnes bude hlasovat, tudíž představuje důležitý krok k posílení transparentnosti: jinými slovy k zajištění přesných informací o tom, kdo se jako lobbista - zástupce zájmové skupiny - podílí na vývoji evropských právních předpisů, jakým způsobem se podílí a ve kterých oblastech.
Zadruhé si přejeme stanovit etické a morální normy, kterými by se činnost těchto zájmových skupin měla řídit. Zatřetí zde musí být řádné záruky pro zajištění nezávislosti politického rozhodovacího procesu v Parlamentu a v Komisi. Činnosti zájmových skupin musí vymizet z takzvané šedé zóny, abychom získali jasný a konkrétní přehled o tom, kde se skutečně využívá jejich vlivu. Proto jsme do zprávy začlenili následující prvky, které jsou ve srovnání s předchozí situací nové: zaprvé je to poměrně široká definice toho, co znamená lobbování a co jím je, jmenovitě "činnosti vykonávané s cílem ovlivnit formulování politiky a rozhodovací procesy evropských orgánů".
Druhým novým rysem je zavedení "legislativní stopy". To by znamenalo, že když se v parlamentním výboru plánuje a přijímá nová směrnice, se sekretariát výboru k dokumentu přiloží stránku, která vyjmenovává, kreré asociace se podílely na debatě o ní a jestli tak učinily v rámci veřejného slyšení nebo jiného typu shromáždění. Tento seznam by také měl pomoci samotným zájmovým skupinám zjistit, kdo se na procesu podílel a kdo se nechtěl nebo nemohl účastnit.
Zatřetí je naším cílem zavést společný registr zástupců zájmových skupin v institucích EU. Zatím není jisté, zda se tak v Komisi a Parlamentu skutečně stane. Hodláme vytvořit pracovní skupinu, která by se touto otázkou zabývala. Pro všechny lobbisty by samozřejmě bylo jednodušší, kdybychom mohli zřídit jakýsi "obchod vše v jednom", kde by se mohli zaregistrovat a zapsat, aby dali najevo, že se hodlají řídit danými pravidly. To je cíl, ale jako zpravodaj musím konstatovat, že si v této fázi nejsem jist, zda skutečně společný registr zavedeme. V každém případě, aby mohl být společný registr hladce zaveden z hlediska potřebné byrokracie, je třeba, aby registry byly propojené. Odstavec 21 také hovoří o požadavku na zveřejňování finančních údajů, což by byl naprosto nový prvek. Také hovoříme o možnosti sankcí, které by se vztahovaly na lobbisty, kteří poruší kodex chování. Zde musíme zvážit, o jaké sankce by mělo jít. Zelení navrhují zavést černou listinu, ale to podle mého názoru připomíná středověké pranýřování. Černé listiny se k demokracii příliš nehodí. Místo toho bychom chtěli, aby zařazení do registru mělo tak vysokou prestiž, že asociace, které o něj mají vážný zájem, budou chtít, aby se jejich jméno objevilo v oficiálním registru evropských institucí. Musí se jednat o prestižní a vítanou záležitost nejen proto, že jim pak bude umožněn přístup do budov institucí, ale také proto, že zařazení do registru bude žádoucí známka toho, že daná asociace je uznávána jako důležitý a přínosný partner, kterého instituce berou natolik vážně, že ho začlenily do registru. V případě překročení pravidel bude asociace z registru vyškrtnuta a přístup k institucím jí bude znemožněn: taková by byla sankce.
Ano, budu co možná nejstručnější. Je důležité, aby se na církevní organizace nepohlíželo jako na lobbisty. Velmi mě zklamal pozměňovací návrh 3. Paní in 't Veldová z Liberální skupiny prohlásila, že církve by měly být zájmovými skupinami. To by skutečně odporovalo všemu, na čem jsme se dosud v Parlamentu dohodli. Podle Smluv jsou církve pro naše instituce partnery, nikoli lobbisty.
Mé celkové hodnocení je, že se jedná o významný krok kupředu směrem k situaci, která je transparentnější, vhodnější a spravedlivější. Doufám, že tak nastavíme příklad, který může následovat celý svět a který ukazuje, že činnost zájmových skupin může a měla by být brána vážně.
Siim Kallas
místopředseda Komise. - Pane předsedající, jsem velmi rád, že se mohu účastnit tohoto plenárního zasedání, kde dospěje k závěru vaše debata o Evropské iniciativě pro transparentnost. Sledoval jsem vaše rozpravy a účastnil jsem se rozprav v různých výborech. Jsem přesvědčen, že tato zpráva je skutečným krokem vpřed k zlepšení transparentnosti v evropském procesu rozhodování.
Komise vítá pozitivní reakci Evropského parlamentu na návrh zvážit interinstitucionální přístup a vytvořit registr a kodex chování pro zástupce zájmových skupin, kteří se domnívají, že takový obchod vše v jednom nejlépe poslouží záměru zvýšení transparentnosti a zároveň pomůže vyvarovat se zbytečné administrativní zátěži. Myslím si, že vaše zpráva je vynikajícím výchozím bodem pro diskuse v rámci budoucí interinstitucionální pracovní skupiny, kterou navrhujete.
Rád bych zdůraznil jeden bod. Evropská komise je přesvědčena, že činnosti zástupců zájmových skupin jsou zákonné a poskytují cenný zdroj v procesu rozhodování, ale věci se musí odehrávat transparentně. Proto se Evropská iniciativa pro transparentnost zaměřuje na otevření toho, co je příliš často bráno jako černá skříňka. Občané, zúčastněné strany, rozhodovací orgány a veřejnost všeobecně si pak mohou utvořit vlastní názory na to, co se odehrává v Bruselu.
Podívám-li se, jaké informace Parlament a Komise od adeptů na registraci vyžadují, zjišťuji, že se znovu velice shodujeme. Komise se domnívá, že je důležité vědět, kdo jsou zástupci zájmových skupin, jaké zájmy zastupují a v jakém finančním zázemí. Je samozřejmé, že nerespektování pravidel kodexu chování musí být postihováno sankcemi. Sankce by znamenaly dočasné nebo dokonce trvalé vyřazení z registru.
Komise oznámila, že založí svůj registr Evropské iniciativy pro transparentnost na jaře 2008. Mohu vás ujistit, že očekáváme, že tento termín splníme. Před nedávnem jsem hovořil se službami a předpokládám, že registr bude otevřen do šesti týdnů. Rovněž jsme rozhodli, že registr je zkušební projekt a že jej po roce, tedy na jaře 2009, přezkoumáme. Evropská komise je připravena na diskuse s Parlamentem a Radou ministrů stejně jako s poradními výbory během prací na vývoji společného systému.
José Javier Pomés Ruiz
Předně, pane předsedající, lituji, že finský ministr zahraničí Alexander Stubb, který tolik přispěl výboru pro kontrolu rozpočtu a této zprávě, zde dnes není.
Jsem zde, abych poskytl stanovisko výboru pro kontrolu rozpočtu. Abych navázal na závěrečná slova komisaře Kallase, znovu bych zdůraznil, že role členů Evropského parlamentu je zůstat v co možná nejužším kontaktu se všemi obyvateli - se zástupci zájmových skupin i ostatními - a že tento Parlament tudíž musí mít svá vlastní pravidla. Můj úřad je otevřený komukoli, kdo si se mnou chce dát kávu nebo mě pozvat na procházku. Nemohu vyžadovat, aby lidé byli vedeni ve zvláštním registru. Nemohu říci někomu, kdo není registrován, že ho nemohu přijmout v sídle své strany Unión del Pueblo Navarro. Nemohu říci "musíte být zaregistrovaný". Samozřejmě že ne: administrativa je jedna věc, ale politická funkce tohoto Parlamentu je něco zcela jiného.
Proto by bylo dobré, kdybychom měli dva způsoby zajišťování transparentnosti. Byl jsem zpravodajem o transparentnosti, o velkém projektu, který zde uvedl komisař Kallas. Transparentnost nesmí zabránit našemu kontaktu se skutečným životem, se zástupci zájmových skupin i jinými.
Děkuji vám. Jsem si jist, že komisař Kallas toto pochopí.
Pervenche Berès
navrhovatelka stanoviska Hospodářského a měnového výboru. - (FR) Pane předsedající, pane komisaři, jsem v paradoxní situaci, tak jako při mnoha jiných příležitostech, například když náš výbor nevěnoval pozornost zpravodaji panu Pistellovi, který byl v předvoji toho, co nepochybně bude tvořit postoj Evropského parlamentu k transparentnosti. Proto mě těší, k jakému výsledku se zde jistě blížíme dnes. Nelze si představit správné fungování trhů, aniž by transparentnost byla základním pravidlem. My zákonodárci musíme toto pravidlo sami dodržovat, zejména proto, že všichni velmi dobře víme, že v našem zákonodárném procesu - a to říkám předchozímu mluvčímu - naše vztahy s externími zástupci, ať se jedná o nátlakové skupiny, nebo církevní organizace - a nyní směřuji k panu Friedrichovi - hrají zásadní roli v evropském zákonodárném procesu. Je naší povinností jít v této oblasti příkladem včetně toho, že zajistíme systematické využití "legislativní stopy", o němž se domnívám, že by bylo nesmírně výhodné.
Claude Turmes
navrhovatel stanoviska Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin. - (DE) Pane předsedající, bez transparentnosti nemůže existovat evropská demokracie. Brusel již má pověst toho, který povolil velkým společnostem diktovat si podmínky a tahat za nitky. To je nebezpečné pro evropský projekt a je to otázka, která velmi znepokojuje mě osobně i zelené jako celek. Jako Evropský parlament jsme tedy zodpovědni za to, abychom před příštími evropskými volbami našim voličům vyložili karty na stůl. Máme před sebou dobrou zprávu, ale fungují zde temné síly, které chtějí potlačit dva její stěžejní prvky.
Zaprvé chtějí zabránit finanční transparentnosti. Bez finanční transparentnosti si nikdy nemůžeme být jisti, kdo skutečně stojí z kampaněmi. Udivuje mě zjištění, že proti finanční transparentnosti se staví právě skupina sociálních demokratů, a podrývá tak jeden z těchto stěžejních prvků. Co se týče druhého stěžejního prvku, který je podrýván, v Parlamentu jsou lidé, kteří se domnívají, že právníci by neměli být považováni za lobbisty, i když neobhajují lidi u soudu, ale snaží se tahat za nitky a ovlivňovat evropské zákonodárství.
Dovolte mi, abych citoval z webové stránky právní firmy v Bruselu. Říká, že vzhledem k tomu, že v současné době podle právních předpisů nejsme považováni za lobbisty,
navrhovatel stanoviska Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin. - "proto lobbování právníků bude stále účinnější a s právní podporou je pravděpodobnější, že dosáhneme svých cílů. Alber & Geiger jako právní firma výhradně zaměřená na lobbování a vládní vztahy bude stát na vaší straně a pomáhat vám dosáhnout cílů v rámci EU."
(DE) Jak vidíte, i samotné právní firmy přiznávají, že jsou lobbisté. Dámy a pánové, to je nepřijatelné. Pokud toto dovolíme, podkopeme vlastní důvěryhodnost.
Diana Wallis
navrhovatelka stanoviska Výboru pro právní záležitosti. - Pane předsedající, Výbor pro právní záležitosti výrazně podpořil iniciativu Komise a postoj pana zpravodaje. Myslím, že bez diskuse jsme podpořili myšlenku, že by zde měl být také koordinovaný přístup mezi všemi institucemi. Zároveň bychom však rádi zdůraznili mimořádnou otevřenost této instituce jako demokratického rozhodovacího orgánu; dále pak, že se zájmovými skupinami by se mělo jednat rovnocenně. V tomto smyslu bychom se výhledově chtěli dostat k povinnému registru, kde by se se všemi zacházelo rovnocenně.
Mohu-li, ráda bych se vrátila k otázce právníků jako lobbistů, kterou právě nastolil pan Turmes. Zde je problém a ráda bych požádala o pečlivé rozlišení rozdílů v definici Výboru pro právní záležitosti ohledně toho, kdy je právník právníkem a kdy je právník lobbistou. Tato definice byla velmi pečlivě promyšlena a byla bych ráda, aby se právě na ni bral zřetel.
Søren Bo Søndergaard
Pane předsedající, zpráva, o níž zde hovoříme, je dobrá. Je to krok správným směrem - není to velký krok, ale přesto je to krok. Je také třeba jednat, nikoliv proto, že všechno lobbování je škodlivé, nebo proto, že všichni lobbisté jsou špatní, ale proto, že je naprosto nepřijatelné, aby lobbismus měl tak velký vliv, aniž by zde byla jakákoli závazná pravidla o maximální otevřenosti v této oblasti. Lobbisté mají v systému EU významný vliv. To je zřejmé z množství peněz, které se do lobbingu investuje, a z počtu lobbistů.
Nicméně, zpráva by mohla být lepší a kontrola lobbistů by mohla být posílena, pokud byste přijali pozměňovací návrh, který je částečně rozšířením prohlášení Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci. Musíme mít povinný společný registr, který zabezpečí plnou přesnost a transparentnost ohledně množství peněz, které se investují do lobbingu. Musíme mít registr a etický kodex chování pro všechny lobbisty včetně právních firem provádějících lobbing, který může vstoupit v platnost před volbami v roce 2009. Musíme mít účinné kontrolní mechanismy a na ty, kteří poruší přijatá pravidla, uvalovat viditelné sankce.
Je ovšem také třeba zamést si před vlastním prahem. Navrhujeme, aby lobbisté museli poskytovat stejné informace o výdajích jednotlivým poslancům, jako musí jednotliví poslanci poskytovat své finanční přiznání. Trochu více kontroly nad námi samotnými by naší pověsti mezi voliči neuškodilo.
Philip Bradbourn
jménem skupiny PPE-DE. - Pane předsedající, tato sněmovna by měla vítat všechny iniciativy, které zvyšují transparentnost institucí EU, a proto vyjadřuji podporu dnešním návrhům.
Nicméně musíme se postarat, aby byla brána v potaz také práce všech institucí. Parlament v tomto směru pracuje naprosto odlišně od Rady a na jiném stupni než Komise. Vzhledem k tomu by podle mého názoru bylo velmi náročné docílit jednoho společného registru, a ve skutečnosti by to vedlo k zavedení příliš byrokratické procedury k přístupu pro lobbování pouze v Parlamentu. Také jsme autonomní instituce, a proto si nemyslím, že je vhodné, aby nám jiné instituce diktovaly politiku v této oblasti.
Také bych rád vznesl otázku, kterou již v této sněmovně vzneslo několik kolegů: jak Komise financuje nevládní organizace a jak ty následně používají peníze k lobbování u poslanců za to, aby zaujaly nějaké postoje. Pokud má být výsledkem naší debaty zvýšení transparentnosti, musí sněmovna dostat určité množství nekomerčně citlivých dat o tom, jak sou financovány organizace.
Obecněji řečno, vyjadřuji znepokojení nad volným přístupem do kancelářských pater Parlamentu, který někteří lobbisté mají. Jakmile se dostanou do budovy, mohou se v ní lidé vloně pohybovat a mají neomezený přístup do osobních kanceláří. Právo na volný pohyb po budově ničím nepřispívá k transparentnosti, ale vede k tomu, že někteří jedinci zneužívají své pravomoci. Jsem si jist, že všichni poslanci se s tím setkali. V mnohých vnitrostátních parlamentech jsou centrální haly, kde mohou být uvítáni lobbisté, kteří si domluví schůzku, a poté mohou být doprovozeni do kanceláří poslanců. Podle mého názoru bychom se měli pokusit zavést podobný systém. Obecně mě těší, že Parlament řeší otázku transparentnosti, ale musíme také zajistit, aby organizace, které u nás lobbují, byly stejně transparentní jako my.
Carlos Carnero González
jménem skupiny PSE. - (ES) Pane předsedající, předně musím jménem skupiny sociálních demokratů říci, že zprávu, o níž dnes debatujeme a pravděpodobně později v plénu schválíme, podporuji.
Domnívám se, že to představuje velký krok vpřed směrem k transparentnosti a kontrole v oblasti, která je nepochybně opředena spoustou mýtů. Lobbisté se nedají definovat jen jako dobří nebo jako špatní; záleží na tom, jak jednají a jak jsou kontrolováni.
Musím říci, že, co se týče lobbistů, my socialisté jsme od začátku v čele snah o posílení transparentnosti a kontroly a v důsledku toho i demokracie.
Pane Turmesi, zdá se, že jste se upnul na skupinu sociálních demokratů. Zaměřte se i na jiné skupiny. Copak se Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin rozhodl kritizovat socialisty? Vy hovoříte za Výbor pro životní prostředí. Rád bych vás požádal, abyste vyjadřoval své názory na jiné skupiny, když se vyjadřujete sám za sebe, a ne když mluvíte za výbor.
Domníváme se, že definice lobbistů obsažená ve zprávě je správná, přestože bychom byli pro přesnější rozlišování. Ziskové soukromé společnosti zjevně nejsou totéž, co nevládní organizace nebo odborové fedrace.
Nicméně, je třeba zaměřit se na právní předpisy. Společný a povinný registr a kodex chování, odpovídající sankce a poskytování finančních informací jsou klíčové otázky, které do této zprávy poprávu patří.
Rád bych vás také upozornil, pane Turmesi, na skutečnost, že vy trváte na tom, že my socialisté jsme proti poskytování finančních informací, přičemž některé pozměňovací návrhy vaší skupiny stanoví pro poskytování finančních informací limity, kdežto my limity odmítáme.
Také bychom chtěli, aby tato pravidla vstoupila v platnost před evropskými volbami v roce 2009 a aby plánovaná pracovní skupna dokončila své rozvahy před koncem roku 2008.
Víte například, že skupina sociálních demokratů v tomto ohledu podpoří dva z vašich pozměňovacích návrhů? Toho si zajisté nejste vědom.
V této otázce se mísí realita s mýty, ale my socialisté, kteří stojíme v čele boje za transparentnost a kontrolu, nedovolíme, aby někdo zavedl nepravdivý mýtus o tom, že máme skryté úmysly. Naše úmysly jsou otevřené a zahrnují občany a transparentnost v Evropské unii.
Anneli Jäätteenmäki
jménem skupiny ALDE. - (FI) Pane předsedající, dámy a pánové, nárůst pravomocí Evropského parlamentu po přijetí Lisabonské smlouvy přinese tlak na větší otevřenost v legislativní činnosti. Je nezbytné, aby činnost EU byla transparentní a aby veřejnost věděla, kdo ovlivňoval obsah zákonů. Účelem registrace není omezit nebo brzdit práci zástupců zájmových skupin. Jejich činnost je důležitá. Současný systém registrace lobbistů v Evropském parlamentu je ovšem spíše záležitostí bezpečnosti nežli otevřenosti.
Zpráva Výboru pro ústavní záležitosti se od prvních návrhů představených předchozím mluvčím, nyní finským ministrem zahraničí Alexanderem Stubbem, výrazně změnila. Obzvláště mě těší, stejně jako celou mou skupinu, že znění zprávy je nyní mnohem přesvědčivější, než bylo původně, a že bude realizován povinný systém registrace, který má skupna podporuje, neboť se tak buduje nestrannost.
Rád bych se zmínil o pozměňovacím návrhu 3, o němž se zde již hovořilo. Někteří poslanci z mé skupiny jej podporují, ale jak řekl současný zpravodaj, a v tom s ním souhlasím, církve nejsou lobbisté. V této otázce se má skupina rozchází a pravděpodobně bude volit různě.
Zpráva Výboru pro ústavní záležitosti navrhuje, že zpravodaj může ke své zprávě připojit seznam registrovaných zástupců zájmových skupin, které při přípravě zprávy konzultoval. Doufám, že se z toho v budoucnosti stane oficiální postup. Přimělo by to zpravodaje nezaujatě naslouchat různým vyjadřovaným názorům. Mohlo by tak rovněž vyjít najevo, kdo komu zobe z ruky.
Ryszard Czarnecki
jménem skupiny UEN. - (PL) Pane předsedající, jsem rád, že mám příležitost ujmout se slova po bývalém prezidentovi Finska, když rozmlouváme o zprávě, kterou vypracoval současný finský ministr zahraničí, pan Stubb, který byl donedávna poslancem této sněmovny. Co se týče poslanců, zdá se, že cesty Páně jsou nevyzpytatelné!
Nejnovější zpráva nevládních organizací ukazuje, že z vlivu lobbistů na rozhodovací proces Evropské komise se stal závažný problém. Lobbisté například obsadili značný počet odborných pozic v různých orgánech blízkým Evropské komisi. Z 15 000 lobbistů pracujících v Bruselu má pět tisíc přístup do Evropského parlamentu. Je třeba, aby těchto 5 000 lobbistů pracovalo podle jasných pravidel. Návrh na vytvoření společného registru lobbistů je dobrý nápad, stejně jako hrozba sankcí. Je na čase, aby se naši voliči dozvěděli, kdo lobbisté jsou. Voliči mají právo vědět, jak jsou lobbisté financováni a kteří z nich se pokoušeli různě ovlivňovat některé zprávy. Tato zpráva je krok správným směrem. Je to pokus ovlivnit situaci, která již existuje.
Monica Frassoni
jménem skupiny Verts/ALE. - (IT) Pane předsedající, dámy a pánové, pro skupinu Zelených/Evropské svobodné aliance je motem zprávy původně od pana Stubba transparentnost. Nepochybně je zde tendence - a některé její zastánce jsme tu slyšeli - podceňovat, pravděpodobně v dobré víře, účinky a účinnost činnosti lobbistů, možná způsoby, které si nikdo z nás neumíme jako seriózní poslanci, kteří jednají v dobré víře a jsou slušní a ohleduplní k ostatním, ani přestavit. Skutečnosti jsou jasné a každý den vycházejí najevo nové: například již několik týdnů víme, že 34 úředníků v rámci Komise je placeno přímo soukromými firmami.
Některý nedávný průzkum zjistil, že většina skupin - s jedinou výjimkou, a to mou skupinou, ale ostatními pravděpodobně také - že většina pozměňovacích návrhů, které předložily před nařízením REACH, pocházela z lobbingu. Navíc se objevuje, že někteří úředníci pomáhající poslancům s prací v některých výborech jsou, nebo byli, zaměstnáni firmami a nyní pracují pro nás jako národní experti; toho si poslanci zjevně nejsou vědomi.
Podle našeho názoru tudíž práce, kterou vykonáváme dnes, neukončí problém lobbistů a nedomnívám se, že práce pana komisaře Kallase skončí zprávou, kterou dnes schvalujeme. Proto jsme důrazně podporovali všechny pozměňovací návrhy a veškerou práci, kterou kdokoli odvedl - včetně sociálnědemokratické skupiny, skupiny GUE/NGL a liberální skupiny - na pozměňovacích návrzích a textech zaměřených na zlepšení situace a zvýšení transparentnosti.
Nicméně stále jsou zde některé problémy týkající se zprávy pana Stubba, které, jak doufáme, může vyřešit volba. První problém se týká právníků: když s námi právníci pracují a snaží se ovlivnit zákonodárství, jsou lobbisté, i když jen poskytují právní posudek. Doufáme, že tento pozměňovací návrh bude zamítnut.
Dále je zde zřejmá otázka rozhodnutí, kdy má vejít v platnost kodex chování. Rozhodně se tak musí stát před nadcházejícími evropskými volbami, protože pak zahájíme další volební období, další příliš dlouhý časový úsek.
Konečně, pane předsedající, skutečně si nemyslím, že tento problém lobbingu je možné urovnat prohlášením, že se nám nelíbí, nebo tím, že se budou kriminalizovat lobbisté. Podle našeho názoru problém s transparentností je ve zjišťování, s kým jednáme, co dělají a kdo je platí: tedy v otázce poskytování finančních informací. Tato zpráva možná zcela nevyjasňuje všechny tyto otázky, ale ony mohou být objasněny. A zde souhlasím s panem Carnerem o úkolech pracovní skupiny, která má být zřízena.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
jménem skupiny GUE/NGL. - (DE) Pane předsedající, samozřejmě, z lobbistů by se neměl dělat obětní beránek. Samozřejmě že v prosperující demokracii je naprosto legitimní, aby různé skupiny společnosti aktivně zastupovaly své zájmy a záležitosti a zapojovaly tyto zájmy do společenských procesů. Je také zcela legitimní, aby tyto otázky adresovaly lidem v institucích, které připravují a přijímají rozhodnutí. Vlastně jako zákonodárci máme povinnost se před přijetím rozhodnutí plně a co nejpřesněji informovat o jakékoli zákonodárné iniciativě, kterou se zabýváme, a brát v úvahu zájmy zúčastněných stran a všechna jejich protichůdná stanoviska. Je ale také zřejmé, že transparentnost je nepostradatelná pro zajištění spravedlivého zastoupení zájmů a že je nezbytná pro důvěryhodnost Evropské unie. Proto se naše skupina domnívá, že tyto tři instituce musí konečně nastavit jasná pravidla, která musí platit pro všechny zástupce zájmových skupin. Podle našeho názoru se tato pravidla výrazně zpozdila.
Máme povinnost velmi jasně demonstrovat našim občanům, že evropské instituce se nechovají jako společníci "temných sil". Proto by lobbisté měli povinně veřejně poskytovat informace o tom, čí zájmy zastupují, jaké jsou jejich cíle a zejména odkud dostávají finance.
Jens-Peter Bonde
jménem skupiny IND/DEM Group. - Pane předsedající, pracovní skupina pro reformu byla ve Washingtonu pozorovat americký kongres.
Viděli jsme, jak všichni lobbisté musí při registraci udat svou funkci a příjem od různých klientů. V USA a Kanadě je to povinné, nikoli dobrovolné, jak navrhuje Komise. Také jsme viděli, jak každý člen kongresu dokumentuje svůj rozpočet včetně každého zaplaceného šálku kávy. Když to mohou dělat oni, proč nemůžeme my? Proč my nemůžeme být plně transparentní s našimi asistenčními příspěvky v EP a poté vyžadovat transparentnost i u ostatních institucí?
Na posledním zasedání Konference předsedů jsme se dozvěděli o organizovaném lobbismu v naší sněmovně. V obrovské a krásné místnosti na pátém patře budovy Spinelli má svou kancelář, telefonní čísla a e-mailové adresy placené Parlamentem 28 nadnárodních společností. To může být velmi dobrý způsob, jak spojit společnosti s poslanci EP, ale takový návrh nám nikdo nepředložil; byl proveden za našimi zády.
Chybí stanoviska malých a středních podniků; chybí stanoviska zákazníků, odborových organizací, ekologických organizací. Možná je to dobrý nápad pronajímat příslušenství lobbistům, ale pak by měli být přizváni všichni a na tyto činnosti by měla dohlížet volená komise.
Nadnárodní společnosti nepotřebují naši finanční podporu nejvíce. Podpora tomuto programu z politických stran byla vybrána, nikoli zvolena. To je poslední lobbistický skandál, který, jak doufám, napravíte.
Toto je můj poslední projev v Evropském parlamentu. Pokud si mohu něco přát, bude to přijetí návrhu z úmluvy podepsané 23 vládami a každým poslancem národních parlamentů, každým poslancem EP kromě jednoho: Pokud nerozhodujete o podložené odchylce, zajistěte, ať jsou všechny dokumenty a shromáždění otevřené. Tento jednoduchý návrh také vyřeší většinu problémů, které ovlivňují lobbing.
Pak budeme schopni vidět, co nám nebo Komisi píší, a budeme se podílet na rozhodování o odchylkách od transparentnosti, takže budeme moci zjistit, co je před námi skryto a proč. Potřebujeme, aby lobbisté pozvedali a zlepšovali právo. Potřebujeme jejich znalosti, rady a protiargumenty z jiné strany. Potřebujeme vyvážené informace z různých zdrojů, protože jsme byli zvoleni, abychom sloužili všem občanům stejně.
Předsedající
Děkuji vám, pane Bonde. Jsem si jist, že mnoho kolegů vám přeje vše nejlepší u příležitosti vašeho odchodu do důchodu.
Nemusíme vždy souhlasit s tím, co říkáte, ale vždy stojí za to vás poslouchat.
Andreas Mölzer
(DE) Pane předsedající, není tajemstvím, že žijeme v Evropské unii, kde události obcházejí občany a stále častěji se dějí ve prospěch velkých společností. K tomu nepochybně dochází především kvůli vlivu lobbistů v Parlamentu, Komisi a Radě. Koho by pak mohlo překvapit, že Alpsko-jaderská úmluva, která je tak nepopulární u lobby v odvětví nákladní dopravy, dosud není uplatňována? Koho by mohlo překvapit, že stále více malých a středních podniků je nuceno skončit, protože jsou zasypány administrativou a nařízeními a protože jsou doslova vyhladovělé nedostatkem jakékoli dostupné finanční podpory, zatímco průmysloví giganti - nadnárodní společnosti - pouze dobře chápou, jak tyto podpory využívat, a jako kobylky se neustále přesouvají z jednoho členského státu do druhého a zanechávají za sebou stopu zpustošených pracovních míst?
Vezměme za příklad debatu a rozhodovací proces o diskutovaném a sporném tématu navrhovaného nařízení REACH, které má za cíl zvýšit bezpečnost při užívání chemikálií: pokud občané uslyší, že ze 132 navrhovaných pozměňovacích návrhů bylo 32 shodných a byly doprovázeny písemnými doporučeními od sdružení chemického průmyslu, samozřejmě nenávratně ztratí důvěru v Evropu a budou mít pocit, že evropské zákonodárství je tu proto, aby poslouchalo nadnárodní společnosti.
Chceme-li tomu zabránit, pokud chceme zamezit rostoucímu euroskepticismu, musíme zajistit, aby bylo jasné, kdo ovlivňuje rozhodování v Evropě, kdo lobbuje za dárce, kdo jsou tito dárci a kdo se snaží využít vlivu na zákonodárný proces.
Reinhard Rack
Pane předsedající, zaprvé blahopřejeme Alexanderu Stubbovi k povýšení do funkce ministra zahraničí Finska. Zadruhé blahopřejeme Ingovi Friedrichovi a děkujeme mu, že se ujal vypracování zprávy a že ji, doufejme, dnes dovede ke zdárnému konci. Zatřetí souhlasíme s pojetím a směřováním Stubbovy/Friedrichovy zprávy. Ale...
(DE)Nyní budu pokračovat v němčině. Po tomto dvojnásobném holdu Alexanderu Stubbovi musí nezbytně přijít nějaké "ale". Je dobré mít pravidla pro lobbing, ale v Parlamentu již máme dobrá pravidla a já si nejsem zcela jist, že tento pokus dosáhnout společné úmluvy je skutečně rozumným krokem. Transparentnost je dobrá, ale neumí dělat zázraky, obzvláště je-li postupná.
Registrace a poskytnutí informací o finančních zájmech registrovaných lobbistů jsou velmi správné, ale co ti nesčetní pisatelé dopisů, experti a další naše kontakty? Jak bychom měli naložit s nimi? Budeme po všech chtít, aby se zaregistrovali a odhalili své finanční zájmy? Doufám, že ne!
Pak jsou zde výjimky: zejména dvě výjimky, které jsou navrženy ve dvou pozměňovacích návrzích, jež rozhodně nepodporují transparentnost. Pozměňovací návrh 3 již byl zmíněn. Cílem je dosáhnout toho, aby se na církve pohlíželo jako na oficiální lobbisty. Podle mého názoru zde nejde o transparentnost; je to pouze odraz proticírkevního postoje a tomu bychom měli říci "ne".
O podobný pokus se jedná v pozměňovacím návrhu 10, konkrétně návrhu na dosažení dohody, pomocí výjimky z výjimky, což také neslouží probírané věci. Ve skutečnosti je to prostě snaha pokutovat některá odvětví. Měli bychom zajistit transparentní systém a zlepšovat jej. Nicméně bychom od počátku neměli předpokládat, že to bude znamenat významnou změnu proti současné situaci.
Richard Corbett
Pane předsedající, můžeme být hrdí, že Evropský parlament je již nyní v porovnání s některými vnitrostátními parlamenty v čele v zodpovídání těchto otázek. Již nyní máme registr zájmů. Máme kodex chování pro lobbisty a máme naprostý zákaz, aby poslanci Parlamentu přijímali dary. To je dobré. Otázkou je, zda můžeme tento systém rozšířit i na ostatní instituce. Hodláme se pustit do vyjednávání a pokusit se o to, chceme se nejprve pokusit dosáhnout dohody - protože to by bylo lepší - a poté zvýšit požadavky a být ještě více v čele v otevřenosti a transparentnosti.
Má skupina souhlasí se zprávou, která se snaží tohoto dosáhnout. Také podporujeme mnohé pozměňovací návrhy, které by zprávu vylepšily a zvýšily požadavky transparentnosti. Podporujeme i některé pozměňovací návrhy od skupiny zelených, ale nikoli návrh, který by omezil způsob, jakým je napsána, a ve skutečnosti nastavil strop požadavkům transparentnosti.
Takže jsem byl jaksi překvapen, když jsem slyšel, jak mluvčí Výboru pro životní prostředí napadá skupinu sociálních demokratů, že jsou méně transparentní než zelení, když zelení mají pozměňovací návrh, který, když ho čtete doslova, by ve skutečnosti nastavil strop požadavkům transparentnosti. Takový je postoj naší skupiny. Jsme v čele v otevřenosti a transparentnosti v tomto ohledu a odmítáme neoprávněné útoky na náš postoj ze strany skupin, které se snaží na veřejnosti prezentovat jako šampioni, kteří jsou před všemi ostatními, přestože nejsou.
Luca Romagnoli
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, souhlasím s tím, že je třeba, aby existoval povinný registr společně s kodexem chování pro lobbisty, ale měl by platit pro všechny instituce a především, pokud to mohu navrhnout, pro Komisi. Je zjevně důležité, aby kodex etického chování určoval sankce v případě nevyhovění a stanovil povinnost předkládat informace o financích. Tyto záznamy by měly být snadno přístupné a k dispozici k nahlédnutí přes internet; to by bylo ideální.
Friedrichova zpráva uznává, že tisíce lobbistů se snaží ovlivnit rozhodování institucí, i když by nakonec mělo být oceněno, že v mnohých případech poskytují poslancům EP podrobné informace o různých aspektech probíraných opatření. Já osobně, jak potvrdí ti, kdo mě znají, se velmi těžko nechám kýmkoli ovlivnit. Navzdory tomu, v zájmu zajištění nezávislého rozhodování a dohledu nad činnostmi, které jsou často zaměřeny na ovlivňování rozdělování financí Společenství stejně jako sledování a zavádění právních předpisů, musí být svědomitě uplatňována přísná etická kritéria. Budu proto volit ve prospěch Friedrichovy zprávy.
Astrid Lulling
(FR) Pane předsedající, v zájmu vyjasnění některých nedorozumění a opravení populistických prohlášení, které někteří poslanci pronesli zde a v tisku, bych ráda také ze své funkce kvestora poukázala na to, že Evropský parlament má pravidla, jak řídit naše vztahy s lobbisty, již 12 let. Tato pravidla, stanovená v čl. 9 odst.4 jednacího řádu - které by stálo za to alespoň jednou přečíst! - určuje, že přístup lobbistů do Evropského parlamentu je kontrolovaný, regulovaný pomocí přístupových karet. Aby dostali přístupovou kartu, musí lobbisté vyplnit akreditační formulář a poskytnout reference a dopis podepsaný policií. Evropský parlament udržuje registr lobbistů, který je zveřejněn na webové stránce Evropského parlamentu. Akreditovaní lobbisté se také musí řídit kodexem chování. Paní Frassoniová a jiní tedy oznamují, co je zjevné. Jakékoli porušení tohoto kodexu se trestá odebráním přístupové karty a vyřazením z registru.
Pokud jde o návrh na společný rejstřík, nedomnívám se, že není potřeba takový registr zakládat s Komisí vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Komise fungují zcela jinými způsoby, a tudíž mají jiné vztahy s lobbisty. V zájmu oddělení sil na evropské úrovni musí Parlament nadále za každou cenu být samostatným orgánem zodpovědným za svůj jednací řád. Komise může náš skvělý systém okopírovat, ale co se týče našeho vlastního řádu, musíme mít poslední slovo. Zpráva zaujímá k registru obezřetný postoj, a s tím souhlasím.
Pokud jde o poskytování finančních informací, nevidím důvod, proč by měli akreditovaní lobbisté poskytovat podrobné finanční informace označující zdroj jejich financí a jejich přidělování. Takové opatření by bylo naprosto neuskutečnitelné a kontraproduktivní. Jsem také přesvědena, že pole lobbingu se vždy neodráží ve finančních prostředcích. Zásadní je také dobrá pověst organizace a stupeň odbornosti. Plně schvaluji popis lobbingu, který nabítí odůvodnění D zprávy. Musím vyslovit poklonu našemu bývalému kolegovi Alexanderu Stubbovi, s nímž jsem na této otázce hodně pracovala, a chci se zcela distancovat od radikálních nařčení zelených, kteří hovořili v této debatě.
Předsedající
Již dávno jsem zjistil, že nemá smysl pokoušet se přerušit řeč paní Lullingové.
(Smích)
Jo Leinen
(DE) Pane předsedající, čím déle naše vážená kolegyně paní Lullingová hovořila, tím více bodů pro napadení nabídla. Výbor by chtěl mít společný systém v Bruselu, protože občané nerozlišují mezi Parlamentem, Komisí a Radou. Pro ně je to prostě Brusel; je to EU! Domnívám se, že společný systém by byl dobrý a, pane Kallasi, žádáme vás, abyste umožnil svolání pracovní skupiny bezprostředně po dnešní debatě a vypracování společných pravidel, která by ponechala jednotlivým institucím potřebnou samostatnost, aby mohla provádět vlastní rozhodnutí.
Také bych byl rád, aby se zapojila Rada. Rada je zákonodárný orgán, stejně jako my, a lobbing samozřejmě i v jejích řadách hraje svou roli. Proto výzva k účasti na této iniciativě putuje také k Radě.
Celkově chceme nový systém transparentnosti - novou kulturu transparentnosti - v Bruselu, abychom mohli demonstrovat otevřenost a vybudovat důvěru. Lobbing je dobrý a k zastupování zájmů samozřejmě musí docházet, ale pravidla musí být jasná. Musí to být spravedlivý a otevřený proces. Musíme především zajistit, aby nespočíval v prodávání názorů.
S dnešním rozhodnutím podnikáme velký krok vpřed; o tom není pochyb. Nicméně stále je před námi velký kus práce, neboť nebezpečí je v detailech, například v otázkách typu: Kdo je lobbista? Definice poskytnutá ve zprávě je velmi široká. V zásadě říkáme, že lobbista je kdokoli, kdo nás chce ovlivnit. Přesto existují výjimky. Samosprávné celky, regiony, sociální partneři, politické strany: to jsou všechno instituce uvedené ve Smlouvách. Podílejí se také na lobbingu, ale v našem systému nejsou definovány jako lobbisté. Rovněž budeme muset určit hranice pro právníky a pro církve. To jsou otázky, které ještě musí být zodpovězeny.
Oznámení finančních informací je podle mého názoru důležité, paní Lullingová. Je to nový krok vpřed, který zde dosud chyběl. Peníze nejsou všechno, ale používají se k dosažení spousty věcí. Je čas pustit se do práce a já bych rád poděkoval pánům Stubbovi a Friedrichovi a také všem ostatním, kteří dosud přispěli k tomuto procesu.
Costas Botopoulos
(EL) Pane předsedající, myslím, že téma, o němž dnes diskutujeme, je nesmírně zajímavé. Měl bych říci, že pro tentokrát Evropský parlament ukazuje cestu v otázce, která se dosud vůbec neprobírala v národních parlamentech, rozhodně ne v řeckém parlamentu, a na níž dosud nebylo nalezeno žádné řešení.
Jde zde o tři důležité politické problémy. Zaprvé, jak se s tímto problémem vypořádáme? Bojíme se toho, jak neoficiální lobbisté provádějí své obchody, nebo se snažíme postupovat transparentně?
Jsem přesvědčen, že musíme jednat následovně. Musíme pracovat transparentně; neměli bychom se bát lobbistů nebo jejich existence a měli bychom stanovit nějaká pravidla.
Zadruhé, jak se nejlépe dosáhne transparentnosti? Odpovědí jsou nekompromisní pravidla, která usměrňují i částky peněz, nebo obecný povinný rámec. Zde musím zdůraznit, že by bylo prospěšné, kdyby byl registr povinný a společný pro všechny tři instituce EU.
Zatřetí, hovoříme o skupinách fungujících neoficiálně, ale v rámci institucionálního procesu. Je nezbytné rozlišovat mezi různými typy lobbistů. Greenpeace a Shell nemají nic společného, když se chovají jako lobbisté. Právě proto je toto rozlišování nezbytné, alespoň v registru.
Zita Pleštinská
(SK) Lobbing je legitimní součástí každého demokratického systému. Kdekoli chceme zabránit, aby se z demokracie stala anarchie, musíme na lobbing také aplikovat jasná pravidla.
Američtí lobbisté považují své zákony za příliš přísné; na druhou stranu v nových členských státech neexistují žádná pravidla, takže lidé často vidí lobbing jako aktivitu s negativním podtextem. Proto by se nový model EU měl nacházet někde mezi těmito extrémy.
Podle mého názoru návrh na zavedení společného interinstitucionálního systému pro povinnou registraci lobbistů EU, poskytování finančních informací a "legislativní stopy" přispěje k transparentnosti pravidel lobbingu. Ale také se domnívám, že po dnešním hlasování zůstanou církve našimi partnery a nebudou klasifikovány jako zájmové skupiny.
Jsem přesvědčena, že Stubbova/Friedrichova zpráva zamezí nejrůznějším předsudkům a negativním pohledům na lobbování a že evropští občané začnou na lobbisty pohlížet jako na odborníky, kteří přinášejí znalosti založené na praktických zkušenostech, čímž pomáhají zabránit negativním dopadům evropských právních předpisů.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Pane předsedající, lobbing v evropských institucích je složitý problém. Na jedné straně je přístup k činnostem institucí následkem principu transparentnosti jejich provozu, který je stanoven v zakládajících smlouvách. Je to také způsob přemostění propasti zahrnující takzvaný demokratický deficit, protože odborné organizace zajišťují cenné odborné analýzy, které mají příznivý dopad na kvalitu evropské legislativy.
Na druhou stranu ovšem velké mezinárodní korporace se mohou uchýlit k specializovaným lobbingovým firmám, aby ovlivnily práci institucí, s cílem podpořit zejména vlastní zájmy korporací.
Problém lobbingu v Evropském parlamentu se dostává do popředí s tím, jak narůstají odpovědnosti této sněmovny. Proto bychom měli podporovat iniciativu Komise, která navrhuje společnou interinstitucionální práci na definování rámce fungování pro lobbisty, včetně vytvoření společného registru lobbistů. Zásada transparentnosti, na jejímž základě mají lobbisté přístup k práci institucí, by měla být uplatňována také na samotné lobbisty. Dobrovolná registrace nestačí. Registrovat se by mělo být pro lobbisty povinností, pokud chtějí získat přístup k institucím Evropské unie.
Paul Rübig
(DE) Pane předsedající, jsem poslancem Evropského parlamentu dvanáct let. Musím říci, že mám pocit, že bych měl poděkovat mnohým lobbistům, neboť se ukázali jako značně kvalifikovaný zdroj v naší každodenní práci. Podle mého názoru je vždy dobré, když poslanci naslouchají všem stranám a nechávají otevřené dveře občanům.
Pokud máme v současnosti v Parlamentu 5 000 registrovaných lobbistů - z nichž všechny poznáme podle jejich přístupové karty a kteří mají akreditaci nebo oprávnění - vychází v průměru šest lobbistů na jednoho poslance. Domnívám se, že je nesmírně důležité, abychom tyto odborné znalosti ve své legislativní činnosti vhodně využívali, protože skutečností je, že poslanec nemůže být odborníkem v každé oblasti. Proto je důležité, abychom naslouchali odborníkům a uznali, že ve skutečnosti lobbisté obohacují naši parlamentní činnost.
Carl Schlyter
- (SV) Pane předsedající, jak poznamenal pan Bonde, Evropa je jedním z nejzaostalejších regionů na světě, pokud jde o pravidla lobbování. Dnes to ale můžeme změnit tím, že podpoříme pozměňovací návrh, který žádá povinný registr finančních zájmů a skutečné sankce pro ty, kdo poruší pravidla. Navíc je třeba, abychom si ujasnili, co vlastně dělají tito lidé pracující v Komisi a placení externě.
Jak mnozí zdůrazňují, lobbing sám o sobě není špatný, ale problém je, že když centralizujeme rozhodování, stává se pro velké společnosti snadné obrátit ekonomickou moc v politickou. Nejméně čtyři pětiny lobbistů platí velké společnosti. Tato nevyváženost ovlivňuje naši legislativu. Transparentnost proto musí znamenat, že všechny pozměňovací návrhy k právním textům předložené lobbisty musí být otevřeně registrovány, abychom viděli, kdo za nimi stojí.
Až bude registr těch, kteří sem mají povoleno vstoupit, hotov, vyzvu paní Lullingovou, aby zajistila, že třetinu míst dostanou společnosti, třetinu nevládní organizace a třetinu ostatní. To nám zaručí vyváženost.
David Hammerstein
(ES) Pane předsedající, když hovoříme o transparentnosti, nemůžeme mluvit v abstraktních pojmech. Naši voliči by měli vědět, kdo sedí v křeslech Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku, když diskutujeme o nařízení REACH nebo o telekomunikačním balíčku; měli by vědět, kdo předkládá pozměňovací návrhy; měli by vědět, kdo připravuje mnohé zprávy tohoto Parlamentu, které mohou najít na webové stránce Parlamentu, a měli by vědět, pomocí registru, kdo tráví stovky hodin v chodbách Parlamentu. To vše je možné. Stejně jako by měli vědět, kdo navštíví zasedání výboru a kdo se účastní plenárního zasedání - prostřednictvím webové stránky Parlamentu - měli by naši voliči vědět, kteří lobbisté tráví stovky hodin na našich zasedáních.
Chceme transparentnost, ale chceme, aby byla pravdivá. Chceme, aby se vědělo, po hlasování o každé zprávě, kteří lobbisté předložili pozměňovací návrhy, které tvoří budoucnost, slovo od slova, návrh po návrhu. Děkuji.
Siim Kallas
místopředseda Komise. - Pane předsedající, debata o lobbingu je vždy zajímavá a vzrušující. Velmi rád jsem si vyslechl postřehy poslanců, které odrážejí porozumění, jež zde také zmínil pan Leinen: nebezpečí vždy tkví v detailech. Naprosto souhlasím s paní Frassoniovou, že práce neskončí touto zprávou ani otevřením registrů Komise.
Mohu Parlament ujistit, že jsme velmi ochotní ke spolupráci a že děláme, co můžeme, abychom spustili tuto interinstitucionální skupinu a vypracovali společný přístup co možná nejdříve a nejhladčeji. Rád bych řekl, že podle mého názoru není tento společný registr žádné obrovské zvíře, které všechny ohrozí. Je to společný balíček informací, společný sklad všech nezbytných informací, aby zainteresovaní zástupci nemuseli předkládat různé přihlášky různým institucím, které nejsou interoperabilní. To byl váš návrh, jak nevytvořit zátěž. Ale o všech dalších podrobnostech se bavíme již několik let od doby, kdy jsme v roce 2005 započali debatu na toto téma .
Řeknu jen - v reakci na jeden fakt, který jste zmínili - že je zde samozřejmě mnoho komplikovaných detailů při určování, kdo lobbuje a za kterou věc. Při našich rozpravách jsme se setkali s právnickými organizacemi. Přijaly náš postoj, že pokud skutečně pracují jako lobbisté, pak musí svou činnost činnost za lobbing a nemusí se označovat jako právní poradci či něco podobného.
Jen jednu věc musím v souvislosti s tím, co bylo zmiňováno, říci: jedná se o problém, že někteří lidé pracující pro Komisi pobírají plat ze soukromého sektoru. To již neplatí. Máme stále několik platných smluv, ale tento postup se již neprovádí.
Ingo Friedrich
zpravodaj. - (DE) Pane předsedající, děkuji za debatu, která byla z většiny věcná a zasvěcená. Skutečná a transparentní lobbingová činnost pomáhá zlepšit účinnost rozhodovacího procesu. Pane Turmesi, měl jste pravdu, když jste řekl: poskytování finančních informací je zahrnuto v článku 21. Zároveň jste neměl pravdu, když jste napadl skupinu socialistů. To musím zdůraznit.
Zadruhé, co se týče otázky právníků, nemůžeme všeobecně tvrdit, že každý právník je lobbista, protože studoval obhajování zájmů a vše, co s ním souvisí. Máme zde správnou definici: každý, kdo se snaží ovlivnit tvorbu politiky a rozhodovací proces institucí EU, je lobbista, a to včetně právníků.
Rád bych upozornil na jednu chybu v překladu: "samosprávné celky" (municipalities) se do němčiny překládají jako "Städte". Americký systém je velmi podrobný; je tak podrobný, že někteří senátoři dodávají na konci roku 300stránkové zprávy, jejichž výsledkem je, že je téměř nemožné získat přehled o tom, co se skutečně ve Spojených státech odehrává v oblasti lobbingových činností.
Z mého pohledu bylo zajímavé, že ultralevicoví a ultrapravicoví poslanci se prakticky shodli v základní kritice. Jak by řekli Francouzi, "les extrêmes se touchent", a tato situace je typickým příkladem. Chceme dospět k řádnému řešení, které by zlepšilo to, k čemu dochází v Americe, a také to, k čemu dochází ve většině, nebo spíše ve všech členských státech.
Znovu mnohokrát děkuji panu Stubbovi. Pane ministře, myslíme na vás! Děkuji také vám za závažnou rozpravu.
Předsedající
Rád bych poděkoval panu Friedrichovi, že převzal zprávu od pana Stubba, kterému blahopřejeme ke jmenování finským ministrem zahraničí.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat v 11:00.
Písemná prohlášení (článek 142 jednacího řádu)
Urszula Gacek
písemně. - Pluralismus zájmů je důležitým rysem demokracie. Je proto legitimní, že členové společnosti se sdružují a lobbují za své zájmy. Nicméně lobbing vede k riziku, že mohou být porušeny demokratické zásady. Moc velkých společností ovlivňovat politiky může vést k nerovnému přístupu k zákonodárným a rozhodovacím procesům oproti obyčejným občanům.
Jen velmi málo evropských zemí reguluje lobbing. Tato parlamentní zpráva o lobbingu bude cenným krokem v posilování transparentnosti, zodpovědnosti a účasti občanů na demokratickém procesu na evropské úrovni. Ovšem zkušenost zemí, které provádějí právní předpisy o lobbingu, ukazuje, že by měly být jen jednou z částí rozsáhlejší řady vodítek a opatření.
Od netransparentního lobbingu je jen malý krok ke korupci a narušení trhu v neprospěch společností, které hrají podle pravidel.
Účast zástupců průmyslu na přípravě této zprávy je vítaná. Nyní by měli převzít iniciativu a ukázat, že zodpovědné korporace mají v procesu regulace lobbingu velmi důležitou roli.
Bogdan Golik
písemně. - (PL) Velmi děkuji a gratuluji nejen zpravodaji, ale také panu komisaři Kallasovi, který se ujal vůdčí role v otázce nových předpisů pro zásady lobbingu. To je obzvláště důležité vzhledem k novým odpovědnostem, které má Evropský parlament získat po přijetí Lisabonské smlouvy. Přesto bych rád vyjádřil své obavy týkající se účinnosti a spolehlivosti dobrovolného registru lobbistů. Registr by měl být povinný a společný pro všechny evropské instituce. Parlament by si ovšem vzhledem ke své povaze měl zachovat svou autonomii.
Povinná registrace by se měla vztahovat na celou škálu lobbingových skupin. Mimo jiné mám na mysli regionální zástupce, odvětvové organizace, právníci, kteří přijali roli lobbistů, a výzkumné organizace. Všichni, kdo uplatňují vliv, aby získali ekonomické nebo společenské výhody, by měli být registrováni. Požadavek poskytnout pouze finanční informace není vždy spolehlivý a neumožňuje plné zhodnocení, jak bylo plánováno.
Genowefa Grabowska
písemně. - (PL) Regulace lobbingu by nepochybně měla být vítaná. Konečně je zde příležitost pro transparentní spolupráci mezi Parlamentem a zájmovými skupinami, konkrétně lobbisty. Navrhuje se vytvořit povinný registr všech lobbistů, kteří chtějí představovat a bránit své zájmy v evropských institucích. Tento návrh si zaslouží naši podporu. Zapsání do registru by zástupcům zájmových skupin umožnilo přístup do prostor Evropského parlamentu, návštěvy shromáždění výboru a také setkávání s poslanci v jejich kancelářích, ale bez rušení jejich práce.
Účinnost civilizovaného, a tudíž transparentního lobbingu ovšem do velké míry závisí na chování lobbistů. Proto bude zároveň nezbytné vypracovat kodex etického postupu pro lobbisty.
Parlament by také měl kontrolovat provádění těchto opatření, zejména co se týče kontroly pravdivosti informací v registru. Lobbisté, kteří poskytli nedostatečné nebo nepravdivé informace, by měli být postihováni. Postihy by měly být ukládány úměrně přečinům, měly by sloužit jako odstrašující prostředek a měly by být v rozmezí od pozastavení registrace až k trvalému vyloučení z registru.
Mělo by být zdůrazněno, že tento nový návrh byl vypracován z vlastní iniciativy Evropského parlamentu. Návrh bude také velmi užitečný pro ostatní evropské instituce a parlamenty členských států Evropské unie, které dosud v tomto ohledu nezavedly opatření.
Roselyne Lefrançois
písemně. - (FR) Vítám přijetí této zprávy, která nám podle mého názoru umožní výrazně zlepšit vztahy mezi zástupci zájmových skupin a institucemi EU.
Spíše než snahu o založení a aktualizování komplexního seznamu těchto zástupců - únavný a možná i nesplnitelný úkol - navrhuje zejména zavedení globální definice termínu "lobby", která zajistí, že skupiny, které na seznamu nejsou, nebudou moci obejít pravidla, která jsme stanovili.
Dalším velkým krokem vpřed je harmonizace a zjednodušení regulačního rámce platného pro lobbisty a zejména vytvoření jednoho registru, který je společný všem institucím, bude obsahovat všechny lobbisty a dlouhodobě se stane odkazem a příslibem vážnosti a spolehlivosti pro všechny akreditované organizace.
Nicméně tento registr také podpoří větší transparentnost vůči široké veřejnosti, protože bude celý přístupný online a bude obsahovat pro každou skupinu úplné identifikační detaily včetně podrobností o personálu stejně jako všechny příslušné finanční informace.
Vedle tohoto jediného kontaktního místa a společného kodexu etického chování budou mít poslanci Evropského parlamentu, kteří vypracují zprávu, možnost uvést ve zprávě jména organizací, které jim s jejím vypracováním pomohly.
Marian-Jean Marinescu
písemně. - (RO) Konzultování a zapojení co možná nejvyššího počtu zájmových skupin při navrhování, provádění a kontrola prosazování evropského práva je objektivní podmínka pro dobrý vývoj legislativního procesu, pro nápravu chyb a předcházení zkresleným názorům.
Otevřený dialog se zástupci všech zúčastněných stran v tomto procesu leží na základě našeho demokratického systému a představuje důležitý zdroj informací, za předpokladu, že se odehrává naprosto transparentně.
Z toho důvodu je iniciativa zavedení "legislativní stopy", i kdyby dobrovolné, jak pro dokumenty navržené Komisí, tak pro zprávy Evropského parlamentu, vítaná.
Konzultování s co nejvyšším počtem zainteresovaných stran, včetně protichůdných stran, stejně jako transparentnost procesu jsou nezbytné pro navržení komplexní a poctivé legislativy, která pokryje všechny aspekty daného pole, zajistí vyváženost a účinné sladění všech úhlů pohledu, zabrání konfliktům zájmů a předejde následným nedostatkům.
Správná výměna informací týkajících se lobbistických organizací spojených s evropskými institucemi určí, z dlouhodobého pohledu, nejen usnadnění legislativního procesu, ale také transparentní a nestrannou spolupráci mezi Komisí, Parlamentem a Radou, spolupráci, z níž největší užitek bude mít nepochybně evropský občan.
Katrin Saks
písemně. - Zpráva o lobbingu, o níž diskutujeme, je důležitým krokem k transparentnosti. Když můžeme ukázat, s kým jsme konzultovali jakýkoli soubor právních předpisů, proces, který je pro nás tak důležitý, se stává legitimním.
Stejně důležité je zajistit, aby se všechny zájmové skupiny, které vejdou ve styk s Parlamentem, musely zaregistrovat. Nesmíme připustit žádné skuliny, které by některým skupinám umožnily postupovat bez registrace. Například právníci a odborníci, kteří se účastní lobbingových činností, jsou ve skutečnosti lobbisté, a tudíž by měli být registováni.
Ve zkratce, ráda bych vyslovila souhlas s touto zprávou, která představuje dobrý první krok směrem k lepší transparentnosti.
Andres Tarand
písemně. - (ET) Zpráva, kterou předložil pan Alexander Stubb, je nesmírně důležitá vzhledem k tomu, že počet lobbistů v Bruselu bude brzy stejný jako počet úředníků v Evropské komisi.
Vítám skutečnost, že narozdíl od Evropské komise Parlament podporuje představu, že registr lobbistů by měl být povinný. Pokud by tomu tak nebylo, zpráva by nesplnila svůj hlavní cíl a selhala by ve své úloze.
Co se týče začlenění právníků na seznam, což je v současnosti hlavní předmět sporů, upřednostňuji zařazení do povinného registru. Není důvod vyloučit je z registru, protože lobbing v institucích Evropské unie stále více řídí právní firmy. Právní firmy by neměly dostávat příležitost jednoduše označit jakoukoli činnost jako právní konzultaci a tím se vyhnout registraci a podmínky transparentnosti v oblasti lobbingu.
Myšlenka jednotného registru je dobrá. Je důležité, aby Rada byla do registru zařazena stejně jako Evropský parlament a Komise. V zájmu využitelnosti sebraných údajů by měla být naléhavě zavedena jednotná databáze dostupná online a přístupná všem institucím.